Номер провадження: 22-ц/813/3345/21 
Номер справи місцевого суду: 521/21655/19
Головуючий у першій інстанції Мурзенко  М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановленого під головуванням судді Мурзенко М.В. 03 серпня 2020року у м. Одеса, -

встановила:

У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання майна у вигляді грошових коштів в сумі 20 978 доларів 11 центів США спільною сумісною власністю, поділ спільного майна шляхом стягнення на користь позивача 10 489 доларів 05 центів США.
Позов обґрунтований тим, що в період з січня 2017 року по 06 червня 2018 року позивач зі своїм сином від попереднього шлюбу – ОСОБА_3 , 2012 р.н., проживала однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , сторони вели спільне господарство, спільно відпочивали та подорожували, відвідували рідних та друзів, мали взаємні права та обов`язки. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька, ОСОБА_4 , 06 червня 2018 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням суду від 09 липня 2019 був розірваний. За час спільного життя без реєстрації шлюбу відповідач працював на високооплачуваній роботі - капітаном далекого плавання, а позивачка працювала в комунальній установі «Одеська обласна база спеціального медичного постачання». В період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за рахунок заробітної плати відповідача, з метою отримання додаткового доходу у вигляді процентів, на ім`я відповідача у банківській установі АТ «Південний» було відкрито вкладний (депозитний) рахунок з укладенням депозитного договору: №485444/2005 від 03 грудня 2018 року на суму 53 669,69 доларів США. Вказані гроші, на думку позивача, складаються у тому числі з грошових коштів, отриманих відповідачем в період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в якості зарплати моряка від іноземної компанії Nan Lian Ship Management LLC за наступними транзакціями: 13 жовтня 2017 р. – 5969,10 дол. США; 09 листопада 2017 р. – 7548,20 дол. США, 12 грудня 2017 р. – 7460,81 дол. США. Також зазначила, що відповідач грошові кошти – заробітну плату, зароблену під час проживання однією сім`єю, зняв вже після припинення шлюбних відносин, та розпорядився грошима на власний розсуд. Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача та відповідача ОСОБА_2 в період з січня 2017 року по 06 червня 2018 року; визнати спільним сумісним майном сторін грошові кошти в сумі 20 978,11 Доларів США, що були розміщені на ім`я ОСОБА_2 на рахунку у ПАТ АБ «Південний» в якості внеску (депозиту), в порядку поділу спільного сумісного майна стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 10 489,05 доларів США, що станом на 27 грудня 2019 року, згідно офіційного курсу НБУ, було еквівалентно 244 290,09 грн.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 рішення суду скасувати, та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги апелянта задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що позовні вимоги є повністю доведеними, оскільки вони підтверджуються як показаннями свідків, так і письмовими доказами (фотографії, відомості щодо ДТП на автомобілі відповідача під керуванням позивачки, перебування на обліку у жіночій консультації, народження спільної доньки ОСОБА_5 , навчання сина позивачки ОСОБА_3 за місцезнаходженням будинку відповідача тощо).
Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 23 лютого 2021 року сповіщались належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.
При цьому, як вказано у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц для встановлення факту спільного проживання, показання свідків не можуть бути єдиною підставою.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 19), рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 09 липня 2019 року шлюб було розірвано, сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 35).
Також, судом першої інстанції встановлено, що в період з січня 2017 року по червень 2018 року відповідач регулярно за характером роботи виїжджав за межі України, оскільки є моряком закордонного плавання, позивачка по роботі часто виїжджала до Лиманського району до батьків, що підтверджується показаннями позивача в судовому засіданні.
Як вірно зазначено у рішенні суду, з показань допитаних в судовому засіданні свідків не вбачається, що між сторонами по справі в зазначений в позові період існували відносини, притаманні подружжю, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, тощо.
Так, з показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що її чоловік ОСОБА_7 товаришує з відповідачем по справі. Вони познайомились з позивачкою на початку лютого 2017 року. Влітку вони часто відпочивали на дачі на ОСОБА_8 . Син ОСОБА_6 допомагав будувати другий поверх у будинку, ремонт робили ближче 2018 року. Розповіла, що позивачка постійно була в домі з її сином ОСОБА_3 , займалась господарством.
З показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що позивачку бачила рази три, з відповідачем знайома більше 20 років. Про сумісне господарство їй нічого не відомо, про укладання шлюбу вона не знала, відповідач сказав, що це було потрібно, щоб дитина ОСОБА_10 пішла до школи. Розповіла, що у відповідача були дівчини, крім ОСОБА_10 бачила ще двох. Сина ОСОБА_10 бачила у них вдома, скоріш взимку 2018 року. Також, зазначила що у сторін по справі скоріш дружні стосунки.
З показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що з ОСОБА_10 познайомився 04 березня на дні народженні відповідача по справі. Рік не пам`ятає. З ОСОБА_12 познайомився у 1981-1982 р.р., бачиться два-три рази на тиждень, коли він вдома. Коли з`явилась ОСОБА_10 не знає. Відповідач казав, що зустрічається з позивачкою. Про вагітність не ділився. У нього були дівчини і до неї. Свідок бачив дівчат, він жив довгий час з ОСОБА_13 , ще були дівчини. В гості приходили то з братом, то з жінкою. Бачили, що в позивачки ще буде дитина.
З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що з відповідачем знайома років 14, він є другом її чоловіка. Вони ходили один до одного у гості. З ОСОБА_10 познайомились у ОСОБА_12 на дні народженні, скільки йому було років не пам`ятає, ОСОБА_12 сказав, що зустрічається з позивачкою. Сина позивачки також бачила на дні народженні у ОСОБА_12 та на дні народженні у її чоловіка у 2016-2017 роках. Зазначила, що як до ОСОБА_10 так і після ОСОБА_2 приводив до них дівчат. У 2018 році бачила позивачку вагітною, на весіллі не були. Також зустрічались на дні народженні доньки ОСОБА_15 , позвали з собою ОСОБА_12 , він був з ОСОБА_10 та ОСОБА_3 . ОСОБА_12 приводив багато дівчат, запам`ятала ОСОБА_16 , вони жили разом.
З показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що ОСОБА_10 бачила не дуже часто, не знала що вони одружились. Дізналась у грудні 2018 року, коли отримала лист з суду про аліменти. Восени 2017 року її чоловік та ОСОБА_12 , відповідач, прийшли з рейсу, останній був в шоці, що ОСОБА_10 вагітна. Сім`єю назвати дуже тяжко, ОСОБА_12 дуже часто заходив до них вечеряти.
З показань свідка ОСОБА_18 вбачається, що він брата не дуже полюбляє, з ОСОБА_10 знайомий роки два, дома буває дуже рідко. З відповідачем спілкується також рідко. Знає, що у ОСОБА_10 є дитина, бачив її вдома. Коли ОСОБА_12 у 2017 році був у рейсі він не пам`ятає.
З відповіді Департаменту патрульної поліції УПП в Одеській області від 09 січня 2020 року вбачається, що 16 лютого 2018 року у м.Одесі на Французькому бульварі 1/3 за участі автомобіля Volkswagen Caddy під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Nissan Qashqai під керуванням ОСОБА_19 сталася дорожньо-транспортна пригода. (а.с.67) Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.68), автомобіль Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 .
З відповіді Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка № 5» Одеської міської ради вбачається, що дитина – ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться на обліку в КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» ОМР з 21 грудня 2017 року. За медичною допомогою зверталась мати дитини – ОСОБА_1 . Мати уклала декларацію про медичне обслуговування її дитини 26 серпня 2018 року. Останнє звернення до лікаря-педіатра - 25 жовтня 2019 року. (а.с.70)
З відповіді Одеської загальноосвітньої шкоди № 8 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради від 03 лютого .2020 року №1-12/91 вбачається, що ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зарахований до 1 класу Одеської ЗОШ № 8 19.08.2018 року. (а.с.190)
Проаналзувавши вказані докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, проведення часу разом за місцем проживання відповідача, керування транспортним засобом позивача, перебування дитини позивачки на обліку в закладах охорони здоров`я та відвідування закладів освіти, що географічно є наближеними до місця проживання відповідача, самі по собі, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.
Належних, допустимих, достатніх та беззаперечних доказів  на підтвердження факту проживання позивачки однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу у періодз січня 2017 року по 06 червня 2018 року, ведення в зазначений період спільного господарства, наявність спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна, тощо, судам першої та апеляційної інстанцій позивачем не надано.
Відповідно, за відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені 74 СК України вважати майно (грошові кошти) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, а також підстави для його поділу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Колегія суддів вважає необгрунтованим посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 про те, що позовні вимоги є повністю доведеними, оскільки вони підтверджуються як показаннями свідків, так і письмовими доказами (фотографії, відомості щодо ДТП на автомобілі відповідача під керуванням позивачки, перебування на обліку у жіночій консультації, народження спільної доньки ОСОБА_5 , навчання сина позивачки ОСОБА_3 за місцезнаходженням будинку відповідача тощо)
Колегія суддів зауважує, що у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його?ремонту, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Колегія суддів, оцінюючи докази, наведені у апеляційній скарзі, доходить до висновку, що ні один із них не доводить факту ведення спільного господарства сторонами у справі,?наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, тощо.
Так, жоден із дев`яти свідків, на показання яких посилається у апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , не підтвердив, що сторони проживали однією сім`єю з січня 2017 року, та вели спільне господарство. Крім того,факт періодичного спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, відомості щодо ДТП на автомобілі відповідача під керуванням позивачки, перебування на обліку у жіночій консультації, навчання сина позивачки ОСОБА_3 за місцезнаходженням будинку відповідача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного у позові періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. 
Вказане кореспондується із правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18).
Крім того, колегія судів зазначає, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування  відсутні.  
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2020 року-  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 05 березня 2021 року.

      Головуючий                                                               С.О. Погорєлова 

Судді                                                                  А.П. Заїкін

        О.М. Таварткіладзе