ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7640/20 Справа № 204/7988/18 	  	Головуючий у першій інстанції:   Самсонова В. В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі  ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, – 

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на денній формі навчання в університеті на першому курсі. Син проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. При цьому, відповідач є фізично здоровою людиною і повинен допомагати своєму синові. Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 22 лютого 2019 року і до закінчення ним навчання, але не менше, ніж до 22 лютого 2024 року.
Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2020 року, з урахуванням ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року, частково задоволено позов  ОСОБА_1 , вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх повнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 22 лютого 2019 року і до закінчення дитиною навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до 22 лютого 2024 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.8). 
Згідно медичних документів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства другої групи з діагнозом цукровий діабет першого типу, інсулінозалежний, тяжка форма, кетоацидоз з ускладненнями:діабетичний гепатоз, діабетична невропатія обох нижніх кінцівок, сенсорно-моторна форма з порушенням больової та температурної чутливості, діабетична мікроангіопатія нижніх кінцівок, ішемія другої стадії, непроліферативна діабетична ретинопатія обох очей, дабетична нефропатія (а.с.10, 11, 130-138 т.1).
23 травня 2007 року шлюб між ОСОБА_2   та  ОСОБА_4  у Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було розірвано, про що оформлено актовий запис №247 (а.с.7 т.1).
Відповідно до копії свідоцтва про одруження, 09 вересня 2009 року ОСОБА_4  уклала шлюб з ОСОБА_5  у Відділі реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області,  про що зроблено актовий запис №11.Після укладення шлюбу прізвище  ОСОБА_6 змінено на ОСОБА_7 (а.с.128 т.1). 
Від спільного шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_5 мають неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.129).
24 лютого 2017 року відповідно до копії свідоцтва про смерть серії  НОМЕР_2  від 01 березня 2017 року, помер  ОСОБА_5 (а.с.127 т.1).
ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, а також на утриманні позивача перебуває неповнолітня дитина від другого шлюбу ОСОБА_9 , яка теж має незадовільний стан здоров`я. Окрім того, позивач не працює та не має постійного доходу.
З довідки №1544 від 10 вересня 2018 року Університету імені Альфреда Нобеля вбачається, що ОСОБА_3  навчається на першому курсі за спеціальністю “Право”, на денній формі навчання, з терміном навчання до 30 червня 2022 року (а.с.12).
З копії паспорту ОСОБА_3 вбачається, що він досяг 18 річного віку (а.с.9 т.1).
Відповідно до копії свідоцтва про одруження, 01 листопада 2014 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_10 у Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №966 (а.с.88).
Від спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_11 мають неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; з ними також проживає повнолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.96, 102-103). 
З 27 вересня 2017 року ОСОБА_2 працює в Одеській філії ПАТ “Укртелеком” на посаді начальника відділу управління транспортом, що підтверджується копією трудової книжки та копією довідки ПАТ “Укртелеком” №24-н від 20 січня 2020 року (а.с.91-93, 94). 
Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 загальна сума його доходу за період з 01 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року за винятком аліментів 85099,65 грн. (а.с.95).
Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а розмір щомісячних аліментів на повнолітню дочку, сина визначається судом. 
               Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином (донькою) віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що відповідач працює та отримує заробітну плату, перебуває у шлюбі, має задовільний стан здоров`я; встановивши, що ОСОБА_3 продовжує навчання за денною формою навчання, стипендію не отримує, самостійного доходу не має, потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з навчанням; враховуючи, що мати позивача має обмежені фінансові можливості, - місцевим судом зроблено правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Проте, визначивши в резолютивній частині оскаржуваного рішення розмір аліментів 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд першої інстанції помилково зазначив, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При стягненні аліментів на утримання повнолітнього сина у зв”язку з продовженням навчання положення ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до ст. 201 СК України, не застосовуються. 
Доводи апелянта про здійснення нею значних витрат на лікування повнолітнього сина не спростовують правильності визначення розміру аліментів, які стягуються у зв”зяку з навчанням. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково. 
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року – змінити, виключивши з резолютивної частини фразу: «але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму».
В іншій частині рішення залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді