УХВАЛА

08 лютого 2021 року 
м. Київ
Справа №  903/366/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рута"   на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 (головуючий суддя Демидюк О.О., судді Павлюк І.Ю., Савченко Г.І.) про повернення апеляційної скарги у справі № 903/366/20 Господарського суду Волинської області
за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рута", 2) ОСОБА_1 
про стягнення 10 631,08 грн,

ВСТАНОВИВ:
30.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рута" надіслало на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 у справі №  903/366/20.
Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та зміст оскарженого судового рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з такого. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рута" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.09.2020 у справі № 903/366/20 залишено без руху з підстав, що до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі та доказів надіслання копії апеляційної скарги з додатками відповідачу-2 у справі. Вказаною ухвалою надано Товариства з обмеженою відповідальністю "Рута" строк тривалістю 10 днів з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги та надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн та докази надіслання копії апеляційної скарги з додатками відповідачу-2 у справі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 у справі №  903/366/20 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Рута" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рута" на підставі статей 174, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України.
Мотивуючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підстави для звільнення від сплати судового збору визнано не поважними, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору. При цьому, суд вказав, що скаржник у строк, визначений судом, не повністю усунув недоліки, встановлені при поданні апеляційної скарги, а саме не подав до суду докази сплати судового збору в сумі 2102,00 грн.
Також, суд апеляційної інстанції у відповідь на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рута" зазначив, що положення підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України "Про судовий збір" справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.
При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі                    № 915/955/15 та в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 24.07.2020 у справі № 911/4241/15.
У поданій касаційній скарзі скаржник посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020, а справу повернути до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги правову позицію Верховного Суду, яку викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18. Також у касаційній скарзі зазначено, що, оскільки  апеляційна скарга подана в частині оскарження питання розподілу судових витрат, що не пов`язано з заявленими Банком позовними вимогами, але відповідно до законодавства питання розподілу судових витрат в обов`язковому порядку повинно бути вирішено судом, то судовий збір не сплачується.   
З урахуванням приписів статті 129 Конституції України, забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із засад судочинства, яка застосовується, виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.
Водночас право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
За змістом пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.
Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За положеннями статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлено на 1 січня 2020 року у розмірі 2 102,00 грн.
Отже, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рута", звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.09.2020 у справі № 903/366/20, мало сплатити судовий збір у встановленому підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" розмірі, - 2 102,00 грн.
Апеляційним судом було встановлено, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Рута" апеляційна скарга була оформлена з порушенням вимог статті 258 ГПК України (не додано доказів сплати судового збору), що стало підставою для залишення її апеляційним судом без руху з наданням скаржнику можливості усунути недоліки поданої ним апеляційної скарги.
Відповідно до частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.
Згідно з частинами другою, третьою і четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Однак, скаржник не надав доказів сплати судового збору на виконання вимог ухвали, якою апеляційну скаргу було залишено без руху.
При цьому аргументи, наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Рута" в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав сплати судового збору за подання ним апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.09.2020, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив.
Дослідивши правову позицію об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зі справи № 240/6150/18, на яку в обґрунтування своїх доводів посилається скаржник у поданій касаційній скарзі, суд касаційної інстанції зазначає, що наведене стосується питання відсутності обов`язку справляння судового збору за оскарження додаткового рішення (у зв`язку з розподілом судових витрат). Водночас предметом апеляційного оскарження у справі № 903/366/20 була ухвала суду першої інстанції, а не додаткове рішення. А тому, в цьому випадку апеляційний господарський суд врахував правові висновки Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справи № 915/955/15 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.07.2020 у справі № 911/4241/15, які є релевантними для цієї справи в аспекті застосування Закону України "Про судовий збір".
Так, відповідно до викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справи № 915/955/15 висновку про правильне застосування підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що положення цієї норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.
Отже, суд апеляційної інстанції, керуючись статтями 174, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовано повернув без розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рута" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.09.2020 у справі № 903/366/20 з дотриманням зазначених процесуальних норм чинного законодавства.
Колегія суддів вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рута" у поданій касаційній скарзі не спростувало наведених висновків судів суду апеляційної інстанції та не довело неправильне застосування ним норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятої ухвали.
При цьому, зміст касаційної скарги не спростовує правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справи № 915/955/15 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.07.2020 у справі № 911/4241/15.
Відповідно до частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на зазначене правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу України під час прийняття оскаржуваної ухвали  є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.
Враховуючи викладене, колегія суддів визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рута"   на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 у справі № 903/366/20 на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у даній справі правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 234, 235, 260, 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 903/366/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рута"   на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 у вказаній справі. 
2. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, а іншим учасникам справи - копію ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                Суховий В.Г.
Судді                                                                                                                    Берднік І.С.
                                                                                                           Міщенко І.С.