Справа № 758/6552/17                                                    Головуючий 1 інстанція- Ларіонова Н.М.
Провадження № 22-ц/824/1869/2021                               Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
28 січня 2021 року                                                                                        м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого судді                Савченка С.І.,
            суддів                                     Верланова С.М., Мережко М.В.,
за участю секретаря              Малашевського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 25 червня 2020 року у справі:
            - за первісним позовом  ОСОБА_2 до Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє від себе та як законний представник малолітнього ОСОБА_7 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання видати ордер на жиле приміщення;
            - за позовом третьої особи ОСОБА_3 до Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити дії, зобов`язання видати ордер на жиле приміщення та виселення,-
в с т а н о в и в:
 
У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом,який мотивувала тим, що що наказом КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» № 120 від 11 вересня 2009 року спільно з КП «Мостицький» їй було надано дозвіл на користування двома кімнатами у комунальній квартирі АДРЕСА_1 , житловою площею 26,80 кв.м. Зазначає, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 05 липня 2010 року за нею визнано право користування двома кімнатами житловою площею 18,8 кв.м. і 9,7 кв.м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 . Однак, 27 жовтня 2016 року Апеляційним судом м.Києва вказане рішення було скасовано і ухвалено нове яким у задоволенні її позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Вказує, що в період із 2009 року вона неодноразово зверталась до Подільської районної в м.Києві державної адміністрації про видачу ордера на житло, однак їй було відмовлено з підстав того, що розпорядженням Подільської районної в м.Києві державної адміністрації № 1000 від 15 жовтня 2000 року квартира АДРЕСА_1 включена до числа службових приміщень державного комунального підприємства по утриманню житла Подільського району. Окрім того, вона разом з малолітніми дітьми проживає в спірній квартирі з вересня
                                                                        -  2  -
2009 року разом з чоловіком, за спільні кошти здійснила ремонт кімнат, оплачує комунальні послуги. Вищевказані кімнати є єдиним та постійним місцем її проживання. Вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків і не бажає видавати їй ордер, що і стало підставою звернення до суду з позовом. 
У зв`язку з наведеним просила визнати протиправною бездіяльність Подільської районної в м.Києві державної адміністрації щодо неприйняття рішення про видачу їй ордеру на заселення у дві кімнати житловою площею 26,80 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 та зобов`язати Подільську районну в м.Києві державну адміністрацію видати їй ордер на васелення у ці кімнати житловою площею 26,80 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .
У квітні 2019 року третя особа ОСОБА_3 подала позовну заяву, в якій заявила самостійні вимоги на предмет спору та просила зобов`язати Подільську районну у м.Києві державну адміністрацію відмінити розпорядження № 731 від 04 грудня 2014 року та зобов`язати Подільську районну у м.Києві державну адміністрацію (КП «Керуюча компанія з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва») видати на її ім`я ордер на житлові кімнати площею 18,8 кв.м. та 9,7 кв.м. квартири АДРЕСА_1 , виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 з житлових кімнат  площею 18,8 кв.м. та 9,7 кв.м разом із членами сім`ї та зняти з місця реєстрації.
Вимоги обгрунтовані тим, що вона являється наймачем чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована та мешкає разом з членами своєї родини: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та неповнолітніми онуками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що розпорядженням голови Подільської РДА в м.Києві від 24 червня 1996 року № 442 тимчасово, строком на один рік, без зняття з черги на отримання службового житла, поселено в квартиру АДРЕСА_1 двірників-доглядачів ЖЕК-6, а саме: ОСОБА_3 , склад родини 4 особи, в дві жилі кімнати площею 30,1 кв.м. та ОСОБА_10 родиною з 5 осіб у дві жилі кімнати площею 28,5 кв.м. Вказує, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 27 березня 2009 року відмовлено у позові ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до КП «Мостицький», Подільської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням. Однак, рішенням Апеляційного суду м.Києва від 03 червня 2010 року рішення Подільського районного суду м.Києві від 27 березня 2009 року скасовано та ухвалено нове, яким визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право користування двома жилими кімнатами площею 18,69 кв.м. та 11,43 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 . Розпорядженням Подільської РДА в м.Києві № 814 від 04грудня 2012 року затверджено рішення адміністрації КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 20 серпня 2012 року № 4, ОСОБА_3 виділено дві службові кімнати площею 55,80 кв.м. на родину з п`яти осіб та видано ордер № 012031 на право зайняття службового жилого приміщення. Вказує, що із 2009 року ОСОБА_2 займає службове жиле приміщення без належних на те правових підстав та за час фактичного її проживання встигла зареєструватися в вищевказаній квартирі разом з дитиною. Крім того, проживання ОСОБА_11 , якій не видавався ордер на зайняття службового житла, є свідомим порушенням прав мешканців житлового приміщення, які мешкають в ньому на законних підставах. У зв`язку з порушенням прав її та членів її родини звернулася до суду.
Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 25 червня 2020 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та позову третьої особи ОСОБА_3 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням, третя особа ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
                                                                        -  3  -
якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її позову та ухвалити нове рішення, яким її вимоги задоволити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.
Скарга мотивована тим, що відповідно до розпорядження голови Подільської РДА в м.Києві від 24 червня 1996 року та рішення Апеляційного суду м.Києва від 03 червня 2010 року, яке набрало законної сили, вона з родиною має право користування двома жилими кімнатами площею 18,6 кв.м. і 11,43 кв.м. у службовій квартирі АДРЕСА_1 . Суд не врахував, що після звільнення родиною ОСОБА_12 у квартирі двох інших жилих кімнат площею 26,3 кв.м. вона згідно ст.54 ЖК України має право на їх зайняття і отримання ордера. Суд не звернув уваги її родина не забезпечена житлом за нормами, визначеними ст.47 ЖК України і є такою, що потребує поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим розпорядженням Подільської РДА в м.Києві від 04 грудня 2012 року затверджено рішення адміністрації КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 20 серпня 2012 року про наданння їй на родину з 5 осіб двох кімнат площею 55,80 кв.м. у службовій квартирі та видано ордер № 012031. З цих підстав ОСОБА_2 , яка самоправно зайняла дві кімнати і підлягає виселенню на підставі ст.116 ЖК України.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 сторонами не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.
Відповідач Подільська районна у м.Києві державна адміністраціяподала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову третьої особи ОСОБА_3 , а доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.
Решта учасників правом на поданнявідзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
В суді апеляційної інстанції третя особа ОСОБА_3 та її представник адвокат Зайцев І.Ю. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати рішення Подільського районного суду м.Києва як незаконне. 
Представник відповідача Подільської районної у м.Києві державної адміністрації Мельник Ю.Є. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування. 
Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Гук А.Ю. суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_3 не визнала, пославшись на те, що її довірителька на законних підставах займає дві кімнати у службовій квартирі, а тому не може бути виселена.
Треті особи   ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітнього ОСОБА_7 , апеляційну скаргу ОСОБА_3 підтримали, просили задоволити.
Решта учасників належним чином повідомлялися про час розгляду справи, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
                                                                        -  4  -
Відмовляючи у задоволенні позову третьої особи  ОСОБА_3 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки необгрунтованістю позовних вимог.
При цьому сууд виходив з того, що дві кімнати у спірній службовій квартирі надавались ОСОБА_3 , яка на той час працювала двірником-доглядачем ЖЕК-6, як службові. На час розгляду даної справи ОСОБА_3 не перебуває у трудових відносинах з КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району», а тому правові підстави для надання ОСОБА_3 двох кімнат у службовій квартирі, які займає ОСОБА_2 , відсутні.
Також, суд керувався тим, що вимоги ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_2 зі спірних кімнат безпідставні, оскільки ОСОБА_3 не належить до категорії осіб, які мають ставити питання про виселення особи з даного службового житлового приміщення і не порушують її прав.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Зі змісту ст. 6 ЖК України вбачається, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.
Відповідно до ч.1 ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Відповідно до п.3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.
Приписами ст.119 ЖК України встановлено, що перелік категорій осіб, яким може бути надано службове житло, встановлюється законодавством.
Відповідно до п.56 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 04 лютого 1988 року (з наступними змінами та доповненнями), помічники судді належать до осіб, яким може бути надано службове житло.
Згідно ч.2ст.121 ЖК УРСР, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.
На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (ч.1 ст.122 ЖК України).
Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Подільської районної в м.Києві державної адміністрації № 1000 від 15 жовтня 2000 року квартира АДРЕСА_1 включена до числа службових приміщень державного комунального підприємства по утриманню житла Подільського району.
Отже, спірна квартира має статус службового жилого приміщення.
Також, встановлено, що розпорядженням голови Подільської районної в м.Києві державної адміністрації від 24 червня 1996 року № 442 тимчасово, строком на один рік, без зняття з черги на отримання службового житла, поселено до квартири АДРЕСА_1 двірників-доглядачів ЖЕК-6: ОСОБА_3 , склад родини 4 особи, у дві кімнати жилою площею 30,1 кв.м. та ОСОБА_10 , родиною з 5 осіб, у дві кімнати
                                                                        -  5  -
жилою площею 28,5 кв.м.
Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 03 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2012 року,  задоволена апеляційна скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 . Скасоване рішення Подільського районного суду м.Києва від 27 березня 2009 року та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 задоволено та визнано за ними право користування двома жилими кімнатами площею 18,69 кв.м. і 11,43 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .
Розпорядженням Подільської районної в м.Києві державної адміністрації № 814 від 04 грудня 2012 року затверджено рішення адміністрації та профспілкового комітету КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» № 4 від 20 серпня 2012 року про надання ОСОБА_3 двох службових кімнат у квартирі АДРЕСА_1 житловою площею 55,80 кв.м. на родину з п`яти осіб та видано ордер № 012031 про право зайняття службового приміщення. 
Розпорядженням Подільської районної в м.Києві державної адміністрації № 731 від 04 грудня 2014 року внесені зміни до вищевказаного розпорядження РДА в частині уточнення житлової площі наданих кімнат та визначено правильним надання «службові дві кімнати: кімната житловою площею 19,10 кв.м та кімната житловою площею 11,6 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 ».
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
За таких обставин з огляду на те, що  ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набула права користування лише двома кімнатами у квартирі, яка має статус службової, право користування іншими двома кімнатами у ОСОБА_3 відсутнє, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволеннні позову з підстав відсутності порушення прав третьої особи.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, щоу зв`язку із звільненням родиною ОСОБА_12 у слжбовій квартирі двох інших жилих кімнат площею 26,3 кв.м. вона як наймач двох інших кімнат згідно ст.54 ЖК України має право на їх зайняття і отримання ордера, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.
Даючи оцінку таким доводам, суд першої інстанції вірно вказав уу рішенні, що спірнаквартира АДРЕСА_1 є службовою, а тому на виділення такого житла, в т.ч. і кімнат в такій квартирі, законом встановлений особливий порядок, відмінний від звичайного житла, а тому дана правова норма не регулює правовідносини щодо даної квартири.
Окрім того, відхиляючи дані доводи, колегія суддів враховує, що ОСОБА_3 не перебуває у трудових відносинах із балансоутримувачем спірної квартири, а тому виділення їй ще двох кімнат буде суперечити ст.118 ЖК України щодо виділення житла у зв`язку із характером трудових відносин.
Це ж стосується доводів скарги про те, що родина ОСОБА_3 не забезпечена житлом за нормами, визначеними ст.47 ЖК України і є такою, що потребує поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим розпорядженням Подільської РДА в м.Києві від 04 грудня 2012 року затверджено рішення адміністрації КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 20 серпня 2012 року про наданння їй на родину з 5 осіб двох кімнат площею 55,80 кв.м. у службовій квартирі та видано ордер № 012031, які необгрунтовані.
Як встановлено судом розпорядженням Подільської районної в м.Києві державної адміністрації № 731 від 04 грудня 2014 року внесені зміни до вищевказаного розпорядження РДА від 04 грудня 2012 року в частині уточнення житлової площі наданих кімнат та визначено правильним надання «службові дві кімнати: кімната житловою площею 19,10 кв.м та кімната житловою площею 11,6 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 ».
                                                            -  6  -
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що  ОСОБА_2 , яка самоправно зайняла дві кімнати і підлягає виселенню на підставі ст.116 ЖК України безпідставні.
По-перше, судом встановлено, що наказом КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 11 вересня 2009 року № 120 помічнику судді Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_2 дозволено користування двома жилими кімнатами загальною площею 26,80 кв.м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 , з оплатою за фактичне проживання. 
Наведене поза всяким розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_2 вселилася до спірної квартири не самоправно, а на підставі відповідного наказу, що виключає можливість її виселення на підставі ст.116 ЖК України.
По-друге, як вище вказувалося право користування двома кімнатами, які займає ОСОБА_2 , хоча і без достатніх підстав, у ОСОБА_3 відсутнє, а відтак її права не порушені з боку ОСОБА_2 .
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.
Даючи оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу  спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.
Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3  залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м.Києва від 25 червня 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
 
Головуючий 
Судді: