УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 березня 2021 року
м. Київ
справа № 679/1146/16-к
провадження № 51-1100ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року та Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2020 року. 
Суть питання
Нетішинський міський суд Хмельницької області ухвалою від 30 січня 2020 року залишив без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку цього ж суду від 27 листопада 2009 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі – КК України) до остаточного покарання, на підставі ст. 70 цього Кодексу, у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу. 
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду засуджений оскаржив його до суду апеляційної інстанції. 
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 30 листопада 2020 року залишив ухвалу суду першої інстанції без змін. 
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неправильно надану оцінку доказам та допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального  процесуального закону, просить скасувати ухвали місцевого та апеляційного судів, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений указує на те, що суди не повністю дослідили обставини, які він вважає нововиявленими, а саме те, що під час розгляду цивільної справи за позовом прокурора (справа № 679/2536/14-ц) про відшкодування шкоди заданої кримінальним правопорушенням, де він зазначався відповідачем, надано довідку ВП «Хмельницька АЕС» № 45-1351/10827 від 19 жовтня 2012 року, відповідно до якої, його дії, за які його було засуджено вищевказаним вироком, матеріальної шкоди інтересам держави, в особі Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», а саме відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція», завдано не було. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
У той же час згідно з пунктами 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як видно з копії ухвали місцевого суду, цей суд проаналізувавши доводи, зазначені у заяві засудженого, дослідивши матеріали провадження, дав доводам засудженого належну оцінку та дійшов висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України, у заяві не наведено, оскільки фактично у своїй заяві та поясненнях наданих засудженими, захисником заявника у судових засіданнях вони вважають, що суд повинен переоцінити докази, зокрема: проведенні експертизи, акти перевірок та покази деяких свідків, які були досліджені судом під час розгляду справи. При цьому місцевий суд навів достатні мотиви на обґрунтування прийнятого рішення про залишення заяви засудженого без задоволення. 
Зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду видно, що засуджений, не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій наводив доводи щодо того, що судом не повністю досліджено та не вірно викладено фактичні обставини, які він вважав нововиявленими, які за змістом та суттю аналогічні доводам, викладеним засудженим у касаційній скарзі.
Під час розгляду матеріалів провадження за заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами в апеляційному порядку цей суд перевірив усі посилання й доводи, засудженого у згаданій апеляційній скарзі, і, не встановивши підстав для скасування або зміни ухвали місцевого суду, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши належні аргументи й підстави для прийняття такого рішення. 
Таким чином суди першої і апеляційної інстанцій, розглядаючи заяву засудженого, дійшли висновку про те, що в цій заяві нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України, не наведено. З таким висновком погоджується й Верховний Суд.
До того ж, Верховний Суд вважає, що більшість доводів касаційної скарги засудженого фактично зводяться до переоцінки доказів, оцінених судами під час ухвалення рішення, що не може слугувати підставою для перегляду рішень за нововиявленими обставинами. Зокрема, той факт, що підприємство не провело за даними бухгалтерського обліку заборгованість, яка утворилась внаслідок встановленої вироком суду шкоди, не спростовує висновків суду у кримінальній справі і не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 459 КПК України.
Також безпідставними є посилання засудженого на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року у цивільній справі № 679/2536/14-ц, оскільки такі висновки зроблені виключно в межах змагального цивільного процесу в аспекті заявлених позовних вимог. Беручи до уваги відмінності в предметі розгляду та обсязі досліджених доказів, висновки суду в цивільному процесі не можуть мати преюдиційного значення для кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 . Більше того, місцевий суд при розгляді цивільної справи не уповноважений переглядати остаточні судові рішення в кримінальній справі. У будь-якому разі, суди апеляційної та касаційної інстанцій залишили назване рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року без зміни, оскільки погодилися з висновком останнього про закінчення строку позовної давності (що є достатньою підставою для відмови в задоволенні цивільного позову), при цьому вони не надавали оцінки іншим висновкам місцевого суду і не визнавали їх правильними.
Таким чином, переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оскаржених у цьому провадженні ухвал Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року та Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, умотивованість їх висновків, засуджений у касаційній скарзі не навів.
З огляду на викладене Верховний Суд не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги засудженого, оскільки судом не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року та Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                    ОСОБА_3