ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2128/21 Справа № 211/5932/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М., 
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повної ухвали суду в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») про визнання правочину недійсним.
В обґрунтування позову зазначено, що на телефон позивача надходять телефонні дзвінки та смс повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором. Як з`ясувалось син позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою мережі інтернет у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від імені позивача отримав кредитні кошти у розмірі 5800 грн. Кредитного договору, графіку платежів та інших документів у сина не знаходилось. 
На вимогу позивача АТ КБ «ПриватБанк» надано кредитну історію де зазначено, що 16.10.2018 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір в сумі 5830,00 грн. та 22.08.2018 року на суму 465 грн. Відповідно до роздруківки банку на рахунок позивача 16.10.2018 року було зараховано 700 грн. та в той же день з карти позивача перераховано на іншу карту 662 грн. 16.10.2018 року зараховано 5830 грн. та в той же день зроблено переказ грошових коштів на іншу карту та знято ОСОБА_2 9760, 7 грн. та 3000 грн.
20 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 , подала уточнену позовну заяву, в обґрунтування якої зазначила, що договори від 22.08.2018 року № 759167430 на суму 465 грн., договір від 16.10.2018 року № 439513343 на суму 5830 грн. припинили свою дію у зв`язку з його повним погашенням, відповідачем надано довідку про їх повне погашення.
Про кредитний договір № 386897486 від 16.10.2018 року на суму 5830 грн. позивачу стало відомо із відзиву з відзиву наданого відповідачем на позовну заяву.
Позивач просила визнати недійсним договір №386897486 від 16.10.2018 року ,так як вона його особисто не укладала, договір було укладено її неповнолітнім сином, який без її відому та згоди через інтернет сайт та застосувати наслідки недійсності правочину зі зобов`язанням виключити зі списку боржників.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання правочину недійсним – відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись не невідповідність висновків суду обставинам справи просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не було встановлено, що саме позивачем укладено кредитний договір, оскільки позивач кредитний договір не укладала та не отримувала кредитні кошти, тому не може нести відповідальність перед відповідачем за укладений від її імені сторонньою особою кредитний договір.
Крім того, скаржник зазначає про те, що її було введено в оману в зв`язку з пропозицією укладання мирової угоди.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, посилаючись на повну цивільну дієздатність позивача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність доказів доводам позивача щодо визнання кредитного договору недійсним, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в мережі Інтернет розміщено «Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору на умовах і в порядку, що визначені ними.
16.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання кредиту, що, відповідно до умов Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», є акцептом на укладення кредитного договору.
16.10.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір № 386897486, відповідно до умов якого, фінансова установа зобов`язалась надати позичальнику грошові кошти в сумі 5830 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності та платності, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.1 Договору (а.с. 25-26).
Грошові кошти в розмірі 58 830 грн., відповідно до умов Договору були перераховані на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , що позивачем по справі не заперечувалось.(а.с. 27)
Відповідно до пункту 1.3 договору кредит надається строком на тридцять днів. 
Згідно з п. 1.4 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,66% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного п.1.3 Договору.
У п. 1.5 зазначено, що позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 605, 90 % річних.
Детальний розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначено в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.6).
Згідно графіку розрахунків до кредитного договору ,погодженого сторонами (додаток № 1 до договору), сукупна вартість кредиту складає 149,80% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 8733 грн. 40 коп. та включає себе: проценти за користування кредитом 49,80 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 2903 грн. 40 коп., суму кредиту 5830 грн.(а.с. 26 -зворот).
Крім того, 22.08.2018 року між сторонами було укладено кредитний договір № 759167430 на суму 465 грн., та 16.10.2018 року кредитний договір № 439513343 на суму 5830,00 грн.,. Згідно довідок від 10.01.2020 року, заборгованість за даними договорами відсутня (а.с. 52-61).
Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.08.2019 року закрито провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адмінісративної відповідальності. В постанові вказано, що неповнолітній ОСОБА_3 в присутності матері визнав вину та повідомив, що оформив кредит на суму близько 12 000 грн. (а.с. 7)
Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 як на підставу позовних вимог посилалась на те, що вона кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не укладала, а тому вважає його недійсним.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що укладений кредитний договір відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Матеріали справи свідчать про те, що 16.10.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_4 було укладено Договір №386897486, за умовами якого фінансова установа (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язалася надати позичальнику ( ОСОБА_1 ) кредит у розмірі 5830,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, зазначені у п. 1.4. цього Договору.
Згідно п. 1.2. сторонами погоджено строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.
Згідно п. 1.4. нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: 1,66% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеному в п. 1.3 цього Договору; позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування грошовими коштами у розмірі 605,90% річних.
Договір укладений в електронній формі (а.с. 25-27).
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.
Згідно пункту 7.1. кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника.
Розділом 3 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" встановлений порядок надання грошових коштів у кредит.
За умовами вказаного пункту, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.
Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер, та через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, заявник отримує копію електронного Договору.
Договір про надання кредиту укладається в Особистому кабінеті. Заявник здійснює вхід на Сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету.
Заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами Договору з моменту кліку на кнопці «З умовами договору згодний» у Особистому кабінеті, доступ до якого здійснюється за допомогою унікальної пари Логіну та Пароля Особистого кабінету.
Товариство не пізніше 3 робочих днів з дати підписання договору Сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника, вказаний ним у заявці.
Дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника є датою укладання договору між Товариством і Позичальником.
Згідно пунктів 2.1.8, 2.1.10, 2.1.11 Правил Логін і Пароль Особистого кабінету як аналог власноручного підпису підтверджує виключне особисте авторство заявника/позичальника. Укладення товариством договору з позичальником за допомогою Логіну та Паролю Особистого кабінету заявника/позичальника, юридично є еквівалентом отримання Товариством ідентичного за змістом договору чи іншого документа, які підписані власноручним підписом заявника/позичальника, у зв`язку з чим створює для нього такі ж правові зобов`язання та наслідки. Створені в інформаційній системі товариства заявки, договори та інші документи в електронній формі є оригіналами і мають однакову юридичну силу з документами у паперовій формі.
Відповідно до пункту 4 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за користування кредитом Позичальник виплачує Товариству проценти, які зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору.
Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.
Зі змісту оспорюваного кредитного договору № 386897486 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 , погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 12 січня 2021 року справа № 524/5556/19 від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19);    від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Належних та допустимих доказів про те, що Договір №386897486 від 16.10.2018 року вона не укладала, позивач ОСОБА_1 не надала, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.
Доводи ОСОБА_1 про те, що договір укладено невідомою особою, колегією суддів не приймаються, оскільки оспорюваний договір містить ідентифікаційні дані позичальника (номер та серію паспорта, податковий номер), про викрадення яких останній правоохоронні органи не повідомляла, а без наявності цих даних договір не міг би бути укладеним. В той же час, позивач не надала доказів стосовно звернення в поліцію з ініціюванням відкриття кримінального провадження та належного підтвердження звернення до банку про незаконне заволодіння власною банківською карткою. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивача було введено в оману в зв`язку з пропозицією укладання мирової угоди не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджено належними та допустими доказами. 
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: