УХВАЛА

13 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/1479/19
адміністративне провадження № К/9901/30010/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 160/1479/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БРУКЛАНД" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладання штрафу,
УСТАНОВИВ:
06.11.2020 Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 160/1479/19.
Одночасно позивачем до касаційної скарги додано заяву про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень.
Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оскільки наведені відповідачем у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження причини пропуску такого строку визнані судом неповажними та встановлено заявнику строк на усунення недоліків, терміном у десять днів з моменту отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву про поновлення строку касаційного оскарження, вказавши про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги.
На обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження заявник вказує, зокрема, на ті підстави, яким вже надавалась оцінка в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху, та які були визнані неповажними. А саме на те, що скаржник вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою, проте ухвалою Суду від 09.09.2020 скаргу повернуто. Також вказує, що виправив всі зауваження суду.
Суд зазначає, що первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, адже в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. 
Крім того, несплата судового збору не є об`єктивно непереборною та такою, що не залежать від волевиявлення особи, підставою та не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.
Також Суд вважає за необхідне зазначити, що з часу первинного повернення касаційної скарги до дня повторної подачі касаційної скарги минуло майже 2 місяці.
Слід також зазначити, що відповідачем не наведено обставин, які б свідчили про неможливість подачі касаційної скарги одразу після сплати судового збору. Так, скаржником надано платіжне доручення від 23.10.2020 №911 (проведено банком 26.10.2020), яким сплачено судовий збір за подання касаційної скарги. Відповідно до Реєстру підтверджень оплат із Казначейства кошти зараховано на спеціальний рахунок 26.10.2020. Проте, касаційну скаргу подано через два тижні після оплати судового збору - 06.11.2020.
В обґрунтування доводів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник посилається на те, що нормами КАС України не встановлено строку на повторну подачу касаційної скарги після її повернення судом.
Проте, колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з огляду на таке.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Окрім того, положеннями статті 44 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Тому, органи державної влади маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.
Зважаючи на значний пропуск строку на касаційне оскарження, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження не можна вважати обґрунтованим, тому що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення її заявнику, не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.
Судом не встановлено наявність об`єктивних перешкод для реалізації права на оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, що може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
За змістом пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Таким чином, враховуючи те, що наведені відповідачем для поновлення строку касаційного оскарження підстави визнані судом неповажними, колегія суддів, відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 329, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 160/1479/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БРУКЛАНД" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладання штрафу.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.Л. Мороз А.Ю. Бучик   А.І. Рибачук