ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Херсон
справа № 766/13222/20 
провадження № 22-ц/819/385/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Автонагова Ю.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Булах Є.М. від 23 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
встановив: 

У серпні 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 26 лютого 2018 року між ним та ПАТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав йому кредит строком на 36 місяців в сумі 99 999 грн, включаючи витрати на страховий платіж, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами. 
Постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Нікішиної І.М. від 15 липня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 13 березня 2020 року за № 291 виконавчого напису про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за укладеним кредитним договором в розмірі 71 402 грн 03 коп.
Посилаючись на те, що визначений банком до стягнення розмір заборгованості за кредитним договором не відповідає дійсності, суперечить графіку щомісячних платежів зі сплати кредиту, строк повернення якого станом на дату вчинення виконавчого напису за відсутності повідомлення про порушення кредитних зобов`язань не настав, а тому у відповідача не виникло право вимоги, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням Закону України «Про нотаріат», позивач просив суд визнати виконавчий напис № 291 від 13 березня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього грошових коштів в сумі 71 402 грн 03 коп. таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо відсутності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не відповідають обставинам справи, наданим доказам, зроблені без врахування положень чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини та визначає перелік встановлюючих безспірність заборгованості документів, на підставі яких вчиняється виконавчий напис.
Крім того, вказав на те, що в момент вчинення виконавчого напису підстави для його вчинення внаслідок визнання судом постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині кредитних зобов`язань нечинною були відсутні.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Ідея Банк» її доводи не визнало, висновок суду щодо відсутності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на дійсність постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662, вважає правильним та обґрунтованим. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Рішення суду мотивовано тим, що спірний виконавчий напис відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку та Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак є законним та підлягає виконанню.
В процесі розгляду справи суд встановив, що 26 лютого 2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № М01.00304.003698034, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 99 999 грн строком на 36 місяців зі сплатою за користування кредитом річної змінюваної процентної ставки в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 7,49 (маржу банку).
ОСОБА_1 як позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом шляхом внесення на рахунок банку щомісяця: по 5 466 грн 44 коп. в період з квітня 2018 року по лютий 2021 року; 5 769 грн 98 коп.- в останній день погашення кредиту-26.02.2021 року.
13 березня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №291, яким стягнув із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №М01.00304.003698034 від 26 лютого 2018 року, строк платежу за яким настав 02.07.2019 року, у розмірі 71 402,03 грн за період з 02.08.2019 року по 04.02.2020 року, із яких: 42 355,49 грн-строковий основний борг; 3 037,38 грн- прострочений основний борг; 5 174,50 грн- прострочені проценти; 39,43 грн- строкові проценти; 1 899,98 грн- строкова плата за обслуговування кредиту; 15 199,84 грн- прострочена плата за обслуговування кредиту; 1 900 грн- плата за вчинення виконавчого напису.
15 липня 2020 року державний виконавець Дніпровського РВ ДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого напису.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються:  а)оригінал кредитного договору;  б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Оскаржений ОСОБА_1 виконавчий напис вчинений нотаріусом 13 березня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, який відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Оскільки суд першої інстанції наведених обставин, положень норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах не врахував, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову із зазначених вище підстав.
При цьому колегія суддів викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи представника відповідача щодо чинності постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року вважає юридично неспроможними, оскільки за загальним правилом, зважаючи на зміст рішення суду адміністративної юрисдикції, акт суб`єкта владних повноважень втрачає чинність з моменту набрання чинності судовим рішенням, яким цей акт визнано нечинним.
Наведений висновок відповідає Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 року №32/5 (далі-Порядок), на який посилається відповідач, стверджуючи про чинність наведеної вище постанови Кабінету Міністрів України з підстав невиключення її з державного реєстру нормативно-правових актів, оскільки відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 цього Порядку набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акту протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині є підставою для скасування рішення про його державну реєстрацію, а визначене пунктом 15 Порядку правило про те, що нормативно – правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, не стосується випадків визнання судом нормативно-правових актів протиправними (незаконними чи такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили) та нечинними повністю або в окремій його частині.
Оскільки суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалив нове судове рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до приписів частин першої та 13 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 102 грн 01 коп. (840,80+1 261,21),(а. с. 1, 104, 107).
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд
постановив: 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Виконавчий напис, вчинений 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. та зареєстрований в реєстрі за №291, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» грошових коштів на підставі кредитного договору від 26 лютого 2018 року в загальній сумі 71 402, 03 грн, визнати таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк», яке знаходиться в м.Львові, вул.Валова,11, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 19390819, на користь ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , понесені ним на сплату судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги витрати в сумі 2 102 грн 01 коп.(дві тисячі сто дві гривні 01 коп.)
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.
Головуючий                              Л.В. Пузанова

Судді:                                                                І.В. Склярська

                          Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 12 березня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова