ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 лютого 2021 року           справа №200/7369/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Компанієць І.Д., 
суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року в справі №200/7369/20-а  (головуючий І інстанції Арестова Л.В.) за позовом приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля»  до Головного управління ДПС у Донецькій області  про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
                                                    ВСТАНОВИВ :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.03.2020 року № 0051895404.
В обґрунтування позову зазначив, що контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суми грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Отже, граничний термін, протягом якого податкова служба мала визначити суму податкових зобов`язань та/або штрафних санкцій по декларації з податку на додану вартість за 2008 рік в 2011 році.
Таким чином, відсутні підстави для нарахування штрафів та пені.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.03.2020 року № 0051895404.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Позивачем порушено вимоги п. 57.1 ст. 57 та п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України -  допущено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з податку  - затримка сплати на 3 703 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання. 
Несплата суми податкового зобов`язання є триваючим порушенням, перебіг строку давності для визначення платнику податків зобов`язання за платежем із штрафних санкцій, застосованих на підставі ст. 126 Податкового кодексу, починається з дня, наступного за днем фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явилися, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
25 лютого 2020 року посадовими особами Головного управління ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 25.02.2020 року № 956/05-99-54-04/32363486 (а.с.8-9)
Перевіркою встановлено несвоєчасність сплати позивачем самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість із затримкою на термін більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
Позивачем направлено заперечення на  акт (а.с.10-12)
На підставі акту перевірки від 25.02.2020 року № 956/05-99-54-04/32363486 відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення від 26 березня 2020 року № 0051895404, яким зобов`язано позивача сплатити штраф за затримку строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 3 703 календарних дня у розмірі 20% у сумі 219 824,80 гривень за платежем податок на додану вартість (а.с.14)
Позивач оскаржив  повідомлення-рішення, за наслідками розгляду скарги  від 15.06.2020 року № 19092/6/99-00-06-02-06-08 Державною податковою службою України залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 26 березня 2020 року № 0051895404, а скаргу залишено без задоволення. (а.с.17-23)
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що  відповідач мав право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань не пізніше 1095 днів, тобто, в даному випадку до 2011 року.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України в органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України (далі-ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України  грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
На підставі підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом
Згідно пункту  46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Як визначено пунктом 54.1 ст. 54 ПК України  крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
На підставі пункту 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню  податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Як визначено пунктом 50.1 статті  50 ПК України  у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.
Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Як свідчать матеріали справи, відповідачем  встановлено порушення позивачем  термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання. 
Так позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість 22.09.2008 року. Фактично, позивач сплатив грошове зобов`язання 20.11.2018 року (платіжне доручення № 4500067920 від 20.11.2018 року) (а.с.186)
Відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. 
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. 
Згідно пункту 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. 
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. 
Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Тобто, положенням наведеної норми податкового законодавства чітко визначено, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.
В даному випадку відповідач мав право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань до 2011 року.
Враховуючи, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України, відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2020 року у справі № 826/11626/15, від 05 липня 2019 року у справі № 820/11541/13-а.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про те, що приймаючи 26.03.2020 року спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з граничним терміном сплати у 2008 році, відповідачем було порушено строки давності, встановлені статтею 102 Податкового кодексу України. Таким чином податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення  є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року в справі №200/7369/20-а  – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року в справі №200/7369/20-а  – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 22 лютого 2021 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст.328 КАС України.
Повне судове рішення складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                І.Д. Компанієць

Судді                                                                                            А.В. Гайдар

                                                                                                    І.В. Геращенко