ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року 
м. Київ

Справа №  908/2322/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кібенко  О.  Р.  -  головуючого, Кондратової  І.  Д., Стратієнко  Л.  В., 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (колишнє найменування - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"; далі - АТ "Укртрансгаз")
на  ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.08.2020 (суддя Топчій  О.  А.)
та  постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2020 (колегія суддів у складі: Білецької  Л.  М., Паруснікова  Ю.  Б., Верхогляд  Т.  А.)
за скаргою АТ "Укртрансгаз"
на  дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича (далі - приватний виконавець)
у справі за позовом АТ "Укртрансгаз"
до  Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (нове найменування - Акціонерне товариство  "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз"; далі - АТ "Запоріжгаз")
про  стягнення 2  280  603,35  грн пені, 218  468,73 грн 3% річних, 231  494,76 грн інфляційних втрат.
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог та заперечень
1.          03.08.2020 АТ "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії приватного виконавця, в якій заявило вимоги:
1.1.          визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2020 ВП №  62633249;
1.2.          визнати неправомірними подальші дії приватного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 62633249, вчинені після винесення постанови про його відкриття, а саме:
-          визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника від 21.07.2020; 
-          визнати неправомірними дії приватного виконавця по списанню коштів з арештованих рахунків боржника; 
-          визнати неправомірними дії приватного виконавця по розподілу коштів, списаних з арештованих рахунків АТ "Уктрансгаз".
2.          В обґрунтування вимог скарги боржник посилався на відсутність належним чином підтверджених повноважень представника стягувача щодо його представництва у процедурі виконавчого провадження; порушення приватним виконавцем положень статей 4, 16, 26 Закону України "Про виконавче провадження", абзацу 8 пункту 10 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012  №  512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №  2832/5; далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень), оскільки виконавець не перевірив та не встановив повноваження представника стягувача (адвоката) щодо здійснення представництва у виконавчому провадженні.
Фактичні обставини справи встановлені судами
3.          29.08.2016 АТ  "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до АТ "Запоріжгаз" про стягнення заборгованості за надані в лютому, травні, червні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу в розмірі 18  412  960,02 грн, а також 2  128  590,10 грн пені, 178  284,05 грн 3  % річних, 565  961,65 грн інфляційних витрат, 1  194  218,57 грн 7  % штрафу.
4.          Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.12.2018, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2020, в позові відмовлено.
5.          Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.02.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2020, стягнуто з АТ "Укртрансгаз" на користь АТ "Запоріжгаз" (код ЄДРПОУ 03345716) 950  820 грн судового збору; видано наказ від 15.07.2020.
6.          21.07.2020 стягувач (АТ "Запоріжгаз") звернувся до приватного виконавця із заявою про примусове виконання судового рішення та надало оригінал наказу від 15.07.2020. До заяви додав копії: витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2020 №  216576016; витягу від 16.07.2020 №  1006909859 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР); свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 09.08.2017 серії ХМ №  000098; довіреності на представника Лебеденка Андрія Олександровича від 20.12.2019 №  Др-186-1219, яка підписана Головою правління АТ  "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" Мізік  О.  В., що підтверджується витягом з ЄДР (далі - Довіреність). 
7.          Повноваження представника Лебеденка  А.  О. у виконавчому провадженні зазначені у пункті 5 Довіреності, а саме - представляти інтереси товариства у виконавчому провадженні, подавати та відзивати виконавчі документи до стягнення. Копія Довіреності завірена підписом представника АТ "Запоріжгаз" Лебеденком  А.  О., як це передбачено пунктом 2 Довіреності. 
8.          21.07.2020 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за наказом №  908/2322/16, виданого 15.07.2020 Господарським судом Запорізької області, про стягнення з АТ "Укртрансгаз" на користь АТ "Запоріжгаз" 950  820 грн судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг.
9.          У цей же день, 21.07.2020, приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.
10.          27.07.2020 приватним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника.
11.          28.07.2020 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої  статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
12.          Господарський суд Запорізької області ухвалою від 19.08.2020, залишеної без змін постановою Центрального апеляційного господарського від 22.12.2020, у задоволенні скарги відмовив.
13.          Ухвалюючи ці рішення суди попередніх інстанцій, посилаючись на положення статей 1, 16, 18 Закону України "Про виконавче провадження", статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 №  16-пр/2009, від 25.04.2012 №  11-рп/2012, пункт 10 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, виходили з такого:
-          виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як верховенство права та обов`язковість виконання рішень (стаття 129 Конституції України, статті 2, 326 ГПК України);
-          нормами чинного законодавства не встановлено будь-яких обмежень для адвоката представляти юридичну особу на підставі довіреності; 
-          Довіреність відповідає встановленим вимогам та уповноважує представника АТ  "Запоріжгаз" Лебеденка  А.  О. представляти інтереси товариства у виконавчому провадженні, подавати та відзивати виконавчі документи до стягнення, в тому числі й щодо приватного виконавця; 
-          боржник не зазначив, які саме його права чи свободи порушено діями приватного виконавця при виконанні наказу №  908/2322/16, та не довів порушення виконавцем вимог законодавства під час здійснення виконавчого провадження, наслідком якого стало виконання рішення суду.
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог
14.          13.01.2021 АТ "Укртрансгаз" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.08.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2020, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог скарги на дії приватного виконавця.
Доводи учасників справи
15.          Скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, а саме положення статей 4, 15, 16, 26 Закону України "Про виконавче провадження", статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статей 236, 339 ГПК України; висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи; судом апеляційної інстанції встановлено обставини, що мають суттєве значення для справи, на підставі недопустимих доказів. 
16.          Також, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28.09.2020 у справі № 337/758/16-ц, про те, що належними документами, що підтверджують повноваження адвоката на представництво інтересів у виконавчому провадженні, можуть бути лише договір про надання правової допомоги або ордер.
17.          Скаржник стверджує, що в матеріалах виконавчого провадження №  62633249 відсутній ордер або договір про надання правової допомоги в межах виконавчого провадження (витяг з договору), в якому має зазначатися повноваження адвоката або обмеження його права на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження; тож існували підстави для повернення виконавчого документу. 
18.          У відзивах на касаційну скаргу стягувач та приватний виконавець проти її доводів заперечили, просять відмовити у її задоволенні, вважаючи твердження скаржника про порушення судами норм матеріального та процесуального права безпідставними. Зазначають, що повноваження представника у виконавчому провадженні підтверджувалися належним документом - довіреністю, яка відповідала встановленим законодавством вимогам.
19.          Крім того, приватний виконавець просить взяти до уваги висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №  641/7824/18 про відсутність порушеного права, а також зауважує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі №  640/18022/20 відмовлено у задоволенні позову АТ "Укртрансгаз" до приватного виконавця про визнання протиправним та скасування постанови з тих самих підстав.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
20.          Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 08.02.2021 відкрив касаційне провадження, розгляд касаційної скарги призначив у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21.          Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
22.          В силу частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
23.          Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 цього Закону).
24.          Тож за змістом положень статей 1, 5, 6, 11, 18 Закону України "Про виконавче провадження" метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а виконавці при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
25.          Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання наказу господарського суду.
26.          Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята статті 26 Закону України "Про виконавче провадження").
27.          Як свідчать матеріали справи та установили суди, звертаючись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, боржник (АТ "Укртрансгаз") вважав, що виконавчий документ пред`явлено на виконання особою, повноваження якої не підтверджено належним чином, у зв`язку з чим приватний виконавець безпідставно відкрив виконавче провадження. Боржник стверджував, що всупереч положенням статті 16 Закону України "Про виконавче провадження" представник стягувача (АТ "Запоріжгаз") адвокат Лебеденко  А.  О. не надав документів, що підтверджують його повноваження як представника юридичної особи, а саме ордер та договір (витяг з договору), в якому має зазначатися повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження.
28.          Згідно положень статей 14, 15 Закону України "Про виконавче провадження" учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, тощо. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
29.          Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
30.          За приписами частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
31.          За змістом частини третьої статті 16 Закону України "Про виконавче провадження" представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.
32.          Частиною четвертою зазначеної статті передбачено, що представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей ЄДР має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в ЄДР або у виданій довіреності.
33.          Повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору (абзац 2 частини четвертої статті 16 Закону України "Про виконавче провадження").
34.          Відповідно до пункту 10 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна; ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій; дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги або про надання правової допомоги.
35.          Верховний Суд зазначає, що положення Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень прямо передбачають, що стягувач - юридична особа - може реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників, у тому числі користуючись професійною правовою допомогою адвоката, на будь-якій стадії виконавчого провадження.
36.          При цьому, зазначені вище положення передбачають альтернативність у питанні надання документів на підтвердження повноважень адвоката як представника.
37.          Суди попередніх інстанцій установили, що повноваження представника стягувача (АТ  "Запоріжгаз") підтверджуються Довіреністю, зі змісту якої вбачається, що стягувач уповноважує адвоката Лебеденка  А.  О. представляти інтереси товариства у виконавчому провадженні, подавати та відзивати виконавчі документи до стягнення. Строк дії Довіреності встановлено до 31.12.2020. Довіреність підписана Головою правління АТ "Запоріжгаз" Мізік  О.  В.
38.          Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що Довіреність відповідає вимогам чинного законодавства та засвідчує наявність повноважень представника на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання (стягнення) від імені стягувача (АТ "Запоріжгаз").
39.          Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів, при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.
40.          Тож Верховний Суд вважає хибними твердження скаржника про те, що належними документами, які підтверджують повноваження адвоката на представництво інтересів у виконавчому провадженні, можуть бути лише договір про надання правової допомоги або ордер. У справі, що розглядається, на підтвердження повноважень представника стягувача у виконавчому провадженні адвокат подав документ (Довіреність), передбачений частиною четвертою статті 16 Закону України "Про виконавче провадження". Положення цієї норми закону не вимагають від адвоката для підтвердження повноважень представника ще одного документа - ордера чи договору про надання правової допомоги.
41.          При цьому, положення Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачу як надання довіреності на підтвердження повноважень представляти інтереси стягувача, а не ордера адвоката з витягом із договору про надання правової допомоги чи самого договору. 
42.          Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.12.2020 у справі №  905/120/15, погодившись з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність такої підстави для повернення виконавчого документа, як ненадання ордера адвоката з витягом із договору про надання правової допомоги.
43.          Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, позаяк доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
44.          Про необхідність уникнення надмірного (зайвого) формалізму у питаннях представництва адвокатом у судах неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду (постанови від 05.12.2018 у справі №  П/9901/736/18, від 18.12.2019 у справі №  9901/519/19, від 20.05.2020 у справі №  9901/44/19).
45.          Правові висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 28.09.2020 у справі №  337/758/16-ц (яку скаржник помилково називає "постановою"), не є релевантними до справи, що розглядається. У цій справі при зверненні до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, представником в якості підтвердження своїх повноважень було надано оригінал ордеру на надання правової допомоги та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Суд зазначив, що повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання лише через ненадання витягу з договору заради правового пуризму не є доцільним.
46.          У зв`язку з цим у справі №  337/758/16-ц Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження на судові рішення, якими в свою чергу відмовлено у задоволенні скарги на дії виконавця з вимогами про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. У судовому рішенні в цій справі відсутні висновки про те, що належними документами, що підтверджують повноваження адвоката на представництво інтересів у виконавчому провадженні, можуть бути лише договір про надання правової допомоги або ордер.
47.          У іншій справі №  198/365/17 колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалила постанову від 15.08.2018, в якій дійшла висновку, що оскільки представником до скарги додано копію договору про надання правової допомоги, відмова начальника органу виконання судових рішень у розгляді скарги на дії державного виконавця з підстав відсутності в доданих до скарги документах ордера адвоката суперечить статті 16 Закону України "Про виконавче провадження".
48.          Твердження скаржника про те, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи, які у свою чергу встановлені на підставі недопустимих доказів, є помилковими. 
49.          Висновки судів про те, що боржник не довів порушення своїх прав чи інтересів відкриттям виконавчого провадження, а також про те, що повноваження представника у виконавчому провадженні підтверджувалися належним документом (довіреністю) - відповідають обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. 
50.          У пунктах 68, 70- 72 постанови від 05.12.2018 у справі №  904/7326/17 (на яку посилається Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.04.2020 у справі №  641/7824/18) Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків: 
-          право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця;
-          разом з тим необґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про порушення прав боржника, яке апеляційний господарський суд вбачав у його законних сподіваннях на вчинення дій щодо нього державним чи приватним виконавцем відповідно до законодавства та погашення заборгованості в порядку черговості її виникнення; 
-          виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (частина друга стаття 15 Закону України "Про виконавче провадження", а розподіл грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) відповідно до положень статей 45, 46 цього Закону здійснюється у встановленій черговості вже після їх стягнення з боржника;
-          суд апеляційної інстанції не навів правової підстави свого висновку виконання судових рішень щодо стягнення з боржника коштів саме в порядку черговості виникнення заборгованості та не обґрунтував порушення його прав з огляду на обов`язковість виконання судових рішень.
51.          У справі, що розглядається, боржник (АТ "Укртрансгаз") не довів порушення свого права чи інтересу діями приватного виконавця щодо виконання рішення суду.
52.          Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2020 у справі № 640/18022/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020, відмовлено в позові АТ  "Укртрансгаз" до приватного виконавця про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 21.07.2020 ВП №  62633249 в розмірі 95 082 грн та стягнення з відповідача цих коштів. Ухвалою від 04.02.2021 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на зазначені судові рішення.
53.          Ураховуючи наведене, з огляду на положення Закону України "Про виконавче провадження" та беручи до уваги установлені судами обставини, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця, а викладені у касаційній скарзі доводи вважає такими, що не спростовують висновки судів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
54.          Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
55.          В силу положень пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
56.          За частиною першою статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
57.          Ураховуючи викладене, судові рішення попередніх інстанцій у цій справі підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення. 
Судові витрати
58.          Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1.  Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.
2.  Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.08.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2020 у справі №  908/2322/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О.  Кібенко 
Судді                                                                                          І.  Кондратова
                                                                                          Л.  Стратієнко