УХВАЛА
12 січня 2021 року
справа №580/1378/20
адміністративне провадження №К/9901/32895/20
м. Київ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської     О.Р.,
суддів - Кашпур     О.В., Уханенка     С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року в справі №580/1378/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Черкаській області (далі - УСБ України), у якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період із 2015 по 2017 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 07 липня 2016 року;
- зобов`язати нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані                    42 календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період із 2015 по 2017 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 07 липня 2016 року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від     16 жовтня 2020 року, позов задоволено: 
- визнано протиправною бездіяльність УСБ України в Черкаській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані                     42 календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2017 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення із військової служби - 07 липня 2016 року;
- зобов`язано УСБ України в Черкаській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 42 календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період із 2015 по 2017 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 07 липня 2016 року;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань УСБ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 2000 грн.
30 листопада 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року в справі №580/1378/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки; зобов`язання нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті                   12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України "Про запобігання корупції", суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у     частині першій     цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених     частинами другою     і     третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на таке: «касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; має виняткове значення для нього як ветерана війни-учасника бойових дій з огляду на те, що зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягали стягненню з відповідача, призводить до матеріальних витрат та порушує право на справедливий судовий розгляд; підставами касаційного оскарження судових рішень є:  застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц; від 16 травня 2019 року в справі №823/2638/18; від 09 квітня 2019 року в справі №826/2689/15; від 18 грудня 2018 року в справі №910/4881/18».
Однак такі доводи не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки крім загальних посилань на наявність виняткового значення, а також фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно часткового задоволення клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.
Правовідносини у справах, на які посилається скаржник, є подібними до спірних правовідносин щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу. 
Водночас для визначення розміру витрат на правничу допомогу  суди доходили до різних правових висновків в залежності від: 1) складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часу, витраченого адвокатом, на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціни позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року в справі №580/1378/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                       С.А. Уханенко