ПОСТАНОВА
Іменем України

17 березня 2021 року 
Київ
справа №812/1471/16
адміністративне провадження №К/9901/30192/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) –           Данилевич Н.А.,
суддів –                                                                   Смоковича М.І., 
                                                                          Шевцової Н.В., 
секретар – Мовчан А.В.,
за участю
представника відповідача – Прокопович І.С.,
представника третьої особи – Наєва Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження 
касаційну скаргу  Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на постанову  Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2017 року (головуючий суддя – Шембелян В.С.) та ухвалу  Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року (головуючий суддя –   Гайдар А.В., судді – Василенко Л.А., Ханова Р.Ф.) у справі  №812/1471/16
за позовом   ОСОБА_1 
до  Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі Ліквідаційної комісії, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, 
треті особи: Управління Державної казначейської служби України у м.Луганську Луганської області, Головне Управління Державної казначейської служби України у м.Києві
про  визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
29 листопада 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач зазначив, що він з 19.08.1993 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 07.11.2015 по 09.03.2016 проходив службу в Національній поліції України та наказом №138 о/с від 03.03.2016 його було звільнено зі служби в поліції за п.2 ( через хворобу) частини 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». У період часу з 21.07.2014 по 16.03.2015, з 17.03.2015 по 07.11.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у зв`язку із чим позивач має право на нараховування щомісячної винагороди за участь в АТО. В листопаді 2014 року йому було нараховано та виплачено винагороду за безпосередню участь в АТО в сумі 6058,00 грн, а повинні були нарахувати та виплатити 6282,08 грн, таким чином не було пораховано та виплачено в 2014 році – 224.08 грн. В січні 2015 року йому було нараховано та виплачено винагороду за безпосередню участь в АТО в сумі 4885,00 грн, а повинні були нарахувати та виплатити 6057,72 грн, таким чином не було пораховано та виплачено в 2015 році – 1172,72 грн. А також, в порушення постанови КМУ №24 від 31.01.2015 ОСОБА_1 не нараховано та невиплачено винагороду за безпосередню участь в АТО за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 в загальному розмірі 18846,20 грн. Крім того, Позивачу при звільненні зі служби була нарахована одноразова грошова допомога в сумі 107808,00 грн, з якої всупереч Закону України від 18.06.2015 №548-VIII «Про внесення зміни до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції» був стягнутий військовий збір в сумі 1641,75 грн. На підставі викладеного позивач просив:
- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо не начисленої Позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 грн у розрахунку на місяць, за листопад 2014 рік – 224,08 грн, січень 2015 рік - 1172,72 грн, а всього на суму 1396,8 грн;
- зобов`язати Головне управління міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії провести нарахування та виплату Позивачу не начисленої винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, за листопад 2014 рік – 224,08 грн, січень 2015 рік -1172,72 грн, а всього на суму 1396,8 грн;
- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не нарахування Позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 грн у розрахунку на місяць, за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 на суму 18 846,20 грн;
- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України провести нарахування та виплату Позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 на суму 18846,20 грн;
- визнати неправомірними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо стягнення з Позивача, військового збору в сумі 1 641,75 грн при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в сумі 109 449,78 грн при звільнені зі служби;
- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України повернути незаконно стягнений з Позивача, військовий збір в сумі 1641,75 грн при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в сумі 109449,78 грн.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.                     
Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (код ЄДРПОУ 08592129, місцезнаходження: 93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 16) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за листопад 2014 року у розмірі 224,08 грн, за січень 2015 року у розмірі 1172,72 грн, а всього у розмірі 1396,80 грн (одна тисяча триста дев`яносто шість гривень 80 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40116086, місцезнаходження: МСП 01601, м.Київ-01, вул. Богомольця, 10) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за листопад 2015 року – 4547,20 грн, за грудень 2015 року – 7105,00 грн, за січень 2016 року – 6057,20 грн, а всього за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 в розмірі 17709,40 грн ( сімнадцять тисяч сімсот дев`ять гривень 40 коп.), з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
Визнано протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо утримання військового збору в розмірі 1641,75 грн із виплаченої ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги в розмірі 109449,78 грн при звільненні зі служби.
Стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40116086, місцезнаходження: МСП 01601, м.Київ-01, вул.Богомольця, 10) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму військового збору в розмірі 1641,75 грн (одна тисяча шістсот сорок одна гривня 75 коп), утриманого із суми одноразової грошової допомоги в розмірі 109449,78 грн, виплаченої ОСОБА_1 при звільненні зі служби.
В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.
Крім того, ухвалою суду апеляційної інстанції повернуто відповідачу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (ЄДРПОУ 40116086) зайво сплачену суму судового збору в розмірі 1721 (одна тисяча сімсот двадцять одна) грн 28 коп з розрахункового рахунку №31211206781059, Краматор. УК/м.Краматорськ/22030101, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Донецькій області, код банку отримувача – 834016, код ЄДРПОУ 37944338.
Ухвалюючи рішення у справі, суди зазначили, що   винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу №719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачено виплату винагороди за минулий період без будь-яких обмежень. Отже, суди дійшли висновку, що позивачеві Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії неправомірно не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, за листопад 2014 року у розмірі 224,08 грн, за 6 (31-25) днів січня 2015 року у розмірі 1172,72 (6057,72 – 4885,00) грн. суди зазначили, що позивач дійсно в період з 07.11.2015 по 09.03.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, працював у Головному управлінні Національної поліції у Луганській області, який є правоохоронним органом, а тому винагорода позивачу за участь в Антитерористичної операції повинна була сплачуватись саме з 07.11.2015. Отже, суди дійшли висновку, що позивачеві відповідачем неправомірно не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період 07.11.2015 по 19.01.2016, загальна сума якої становить 17709,40 грн (за листопад 2015 року (за період з 07.11.2015 по 30.11.2015) – 4547,20 грн, за грудень 2015 року – 7105,00 грн, за січень 2016 року (за період з 01.01.2016 по 19.01.2016) – 6057,20 грн). Також суди зауважили, що належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про стягнення з відповідача сум грошового забезпечення позивача за спірний період. Крім того, суди вказали на те, що оскільки позивач брав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції в період з 07.11.2015 до 09.03.2016 (в період дії редакції ПК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин), тобто на час прийняття рішення про нарахування йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням, його доходи у вигляді одноразової грошової допомоги не підлягали оподаткуванню військовим збором.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
26 жовтня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на постанову  Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2017 року та ухвалу  Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, в якій відповідач просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. 
На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначає, що позивачем не вказано, відповідно до якої категорії осіб, зазначених у постанові Кабінету Міністрів України №24 йому повинна бути нарахована та виплачена винагорода за участь в АТО. Зазначає, що вказаною постановою та наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015 №49 регламентувався порядок виплати винагороди за участь в АТО міліціонерам, однак вказані нормативно-правові акти, на думку скаржника, не поширювались на поліцейських. Також вказує, що кошторисом Департаменту на 2016 рік не передбачено видатків на виплату винагороди за участь в АТО. Зауважує, що порядок виплати такої винагороди поліцейським регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18, на виконання якої наказом МВС України від 06.04.2016 №259 була затверджена Інструкція про розмірі та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період під час здійснення антитерористичних операцій. Тобто, як вказує скаржник, порядок виплати винагороди за участь в АТО поліцейським в період з 07.11.2015 по 21.01.2016 не був врегульований. Щодо висновків суду про неправомірне стягнення з виплаченої позивачу одноразової допомоги при звільненні військового збору у сумі 1641,75грн скаржник зазначає, що на момент нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні останній не приймав безпосередньої участі в АТО.   
Позивачем до Суду подано заперечення на касаційну скаргу, в якому вказано на безпідставність викладених в ній доводів. Позивач просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що  з 19.08.1993 по 06.11.2015 ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 по 09.03.2016 в Національній поліції України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.16).
Наказом АТЦ при СБУ від 16.03.2014 №75, від 20.08.2015 №232, від 17.11.2015 №321 позивача включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 21.07.2014 по 16.03.2015, з 17.03.2015 по 07.11.2015 ( а.с.20).
Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 324 від 20.11.2015 вказано наступне: «вважати такими що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 07 листопада 2015 підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Луганській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; Підстава: наказ Голови Національної поліції України від 07.11.2015 № 13 о/с.» ( а.с.21).
Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 92 від 01.04.2016 вказано наступне: « вважати такими що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з 09 березня 2016 підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Луганській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; Підстава: рапорт начальника УВБ в Луганській області ДВБ НПУ лейтенант поліції Бакая Т.М. від 25.03.2016 № 581/42-12/01-2016.» ( а.с.22).
Наказом №138 о/с від 03.03.2016 підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Луганській області, було звільнено зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ( а.с.18).
Відповідно до витягу з наказу № 326 о/с від 20.05.2016 по Департаменту внутрішньої безпеки внесено часткову зміну до пункту наказу Національної поліції від 03.03.2016 №138 о/с щодо призначення для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби та для виплати надбавки за вислугу років - 22 роки 06 місяців 18 днів, на пільгових умовах - 03 роки 05 місяців 29 днів, усього для призначення пенсії - 26 років 00 місяців 17 днів ( а.с.19).
Відповідно до довідки від 18.04.2016 №855/111/22-2016, виданої Головним управлінням МВС в Луганській області, грошове забезпечення позивача у січні 2015 року становило 6285,49 грн. Грошове забезпечення позивачу за вказаний місяць сплачено, однак винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції сплачена в сумі 4885,00 грн (а.с. 13).
Згідно з довідкою від 25.07.2016 №1242/111/22-2016, виданою ЛК Головним управлінням МВС у Луганській області про нарахування одноразової грошової винагороди за участь в АТО за 2014-2015 роки зазначено, що грошове забезпечення позивача у листопаді 2014 року становило 6057,84 грн: у січні 2015 року – 6057,72 грн. Нарахована одноразова грошова винагорода за 30 днів листопада 2014 року у розмірі 6058,00 грн; за 25 днів січня 2015 року – 4885,00 грн ( а.с.27).
Листом від 19.08.2016 №269/11/22-2016 позивачу було повідомлено, що при нарахуванні йому винагороди за участь в АТО за жовтень 2014 була припущена «механічна помилка», у зв`язку з чим винила недоплата у сумі 224,08 грн. Вказана сума буде терміново сплачена при надходженні фінансування з ДФОП МВС України ( а.с.28).
Листом від 30.09.2016 №305/111/22-2016 зазначено, що згідно службового листа від 11.03.2016 №15/2-782 про надання інформації ЛК ГУМВС України в Луганській області надаєм потребу в коштах для здійснення розрахунків з колишніми працівниками органів внутрішніх справ щомісячно до ДФОП МВС України. Сума заборгованості буде сплачена при надходженні фінансування з ДФОП МВС України. За січень 2015 року грошова винагорода за участь в АТО була нарахована та сплачена за 25 днів згідно списків затверджених керівником структурного підрозділу в якому Позивач проходив службу. Таким чином заборгованості з виплати за участь в АТО за січень 2015 року не має ( а.с.29).
Згідно з довідкою від 24.10.2016 №328/111/22-2016 заборгованість по виплаті одноразової грошової винагороди за участь в АТО в листопаді 2014 року складає 224,08 грн ( а.с.31, 32).
Листом ЛК ГУМВС України у Луганській області від 27.03.2017 №6/2-98Лк проінформовано, що ОСОБА_1 з травня 2014 року по 06.11.2015 року не був співробітником ГУМВС України у Луганській області, у зв`язку з чим відомості про перебування останнього у відпустках чи на лікарняному в січні 2015 року у ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області відсутні ( а.с.134).
Листом від 13.06.2017 №5637/42-02 проінформовано, що Департамент внутрішньої безпеки не володіє інформацією про перебування ОСОБА_1 в січні 2015 року у відпустці або на лікарняному ( а.с.154).
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Законом України від 20 березня 2003 року № 638-VI «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.
Згідно із частиною другою статті 5 Закону № 638-VI Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №158 від 04 червня 2014 року «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 01 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.
На виконання Постанови КМУ № 158 від 04.06.2014 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №719 від 23 липня 2014 року, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року №24 (далі - Постанова № 24), в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).
Згідно з пунктом 2 Постанови №24 військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
Пунктом 3 Постанови №24 затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1, розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.
Відповідно до пункту 6 Постанови № 24 визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» від 4 червня 2014 року № 158 (Офіційний вісник України, 2014 року, № 46, стаття 1211) у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3000 гривень, у розрахунку на місяць.
Наказом Міністерства оборони України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 02 лютого 2015 року № 49, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 року за №135/26580, затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - Порядок № 49).
Пунктом 4 розділу І Порядку № 49 встановлено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).
Згідно з пунктом 6 розділу 1 Порядку № 49 виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24.
Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу ІІ Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у п. 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).
Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки), бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтверджуючими документами є бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання, запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.
Пунктами 1, 3, 4 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 лютого 2015 року №123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО», передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків.
Начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів до 05 числа надавати до ДФЗБО МВС списик осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.
Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів та підпорядкованих МВС відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, в т.ч. призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII.
Так, ч. 1 ст. 9 Закону №2262-ХІ передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2262-ХІ, виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Відповідно до абзацу першого пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України військовий збір встановлений тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 1.7 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.
Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором», установлено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до  Кодексу адміністративного судочинства  (далі -  КАС України), внесені  Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим  Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права – на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
Проаналізувавши наведені правові норми, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 820/4770/16, від 31.07.2019 у справі №812/1962/17, від 06.02.2020 у справі №812/793/17, від 13.02.2020 у справі №360/2447/19.
У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що  позивача було включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 21.07.2014 по 09.03.2016 (на підставі відповідних наказів Антитерористичного Центру при Службі безпеки України). 
Втім, Суд зазначає, що зазначені накази не свідчать про те, що позивач у наведений період часу брав безпосередню участь в АТО, оскільки такий період часу є загальним періодом, що визначає участь позивача в проведенні антитерористичної операції.
Як уже зазначалось, однією з обов`язкових умов для визнання особи такою, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО, є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО. Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена відповідними наказами командира штабу АТО. 
Проте матеріали справи не містять доказів перебування позивача у підпорядкуванні керівництва штабу АТО у спірний у цій справі період часу з виконанням певних завдань, за які останньому могла б бути нарахована та виплачена винагорода за участь у проведенні антитерористичної операції.
З аналогічних підстав Суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнати неправомірними дій Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо стягнення з позивача військового збору в сумі 1641,75 грн при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби та зобов`язання повернути незаконно стягнений військовий збір, адже матеріали справи не містять доказів безпосередньої участі останнього в проведенні АТО на час здійснення йому виплати одноразової допомоги при звільненні.
За наведеного нормативно-правового регулювання та враховуючи відсутність інших доказів, а також беручи до уваги те, що виконання службових обов`язків на територіях, які відносяться до зони проведення АТО, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо протиправності ненарахування та невиплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за спірний період.
Відповідно до частин першої та третьої  статті 351 КАС України  підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення  закону  або застосування  закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування  закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення судів попередніх інстанцій – скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.
Керуючись статтями 139, 341, 344, 349, 350, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України задовольнити.
Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04 липня 2017 року та ухвалу  Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення. яким у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Повний текст постанови виготовлено 18.03.2021.
Суддя-доповідач                                                                      Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                           М.І. Смокович 
                                                                                          Н.В. Шевцова