УХВАЛА
 
24 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 127/23298/19
провадження № 61-1902ск21 
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження        за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на постанову Вінницького  апеляційного суду від 05 січня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 до акціонерного товариства «Вінницяобленерго», товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про скасування присвоєних кодів, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У 2020 році позивачі звернулися в суд із позовом до АТ «Вінницяобленерго», ТОВ «Енера Вінниця», в якому просили:
-          скасувати протиправно присвоєні їм ЕІС-коди, штрих-коди, рахунок (унікальний номер) та інші ідентифікатори, вилучивши їх з бази даних АТ «Вінницяобленерго», ТОВ «Енера Вінниця»;
-          вести облік надання послуг енергопостачання та приймати за них плату виключно за прізвищем, ім`ям та по батькові, на паперових носіях, без збору, обробки, накопичення їх персональних даних, без передачі таких даних третім особам; 
-          заборонити в подальшому присвоєння їм будь-яких цифрових, буквено-цифрових, штрих-кодових, QR-кодових та інших ідентифікаторів; 
-          забезпечити споживачам сплату за електропостачання за раніше існуючою формою без застосування електронної системи та ідентифікаторів замість імені; 
-          зобов`язати відповідачів перереєструвати послуги без присвоєння будь-яких ідентифікаторів, облік та всі розрахунки вести по раніше діючій формі, на паперових носіях, без розміщення даних в електронних системах; 
-          стягнути з відповідачів 280 000 грн відшкодування моральної шкоди, а саме з АТ «Вінницяобленерго» по 10 000 грн кожному позивачу та з ТОВ «Енера Вінниця» по  10 000 грн кожному.
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада                   2020 року в складі судді Дернової В. В. позов задоволено частково, зобов`язано ТОВ «Енера Вінниця» та АТ «Вінницяобленерго» видалити з баз даних, які створюються та використовуються ними, будь-які цифрові та буквені ідентифікатори щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 та вести облік і всю необхідну документацію щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 як побутових споживачів за прізвищем, ім`ям, по батькові та місцем проживання. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 05 січня 2021 року в складі колегії суддів Стадника І. М., Голоти Л. О., Сопруна В. В., рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.                   
 
02 лютого 2021 року позивачі засобами поштового зв`язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову в даній справі є немайнова вимога про скасування присвоєних кодів, зобов`язання вчинити дії та майнова вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 280 000 грн.
 
Справа № 127/23298/19 є справою незначної складності та такою, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин та складності справи Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня                      1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на постанову Вінницького  апеляційного суду від 05 січня 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      В. І. Крат
 
                                                                                                                       М. М. Русинчук