ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/383/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №710/1266/20 Категорія: 304010000 	Побережна Н. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 лютого 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Сіренко Ю.В., Бондаренко С.І.	
секретар 	Попова М.В.	

учасники справи:
позивач (скаржник) – ТОВ «Фінансова компанія «Віва капітал»,
відповідач – ОСОБА_1 , 
треті особи - ОСОБА_2 , ГУ Держпродспоживслужби України в Черкаській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29.12.2020 (повний текст складено 31.12.2020, суддя в суді першої інстанції Побережна Н.П.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Віва капітал» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Головне управління Держпродспоживслужби України в Черкаській області, про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Віва капітал» звернулося до суду з позовом, яким просило визнати недійсним правочин з відчуження відповідачем на користь ОСОБА_2 навантажувач КАРПАТЕЦЬ ПЕА-1,0, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , мотивуючи про те, що 20.12.2017 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», як позикодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено договір про надання фінансового кредиту №381-Ш/ФО. Також 03.04.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», як позикодавцем, та ОСОБА_3 , як позичальником, було укладено договір позики №2- Ш/П/ФО. На забезпечення виконання ОСОБА_3 її зобов`язань за позикою між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №2-114/1 І/ФОЛ від 03.04.2019. У зв`язку з невиконанням вимог договору про надання фінансового кредиту 381-Ш/ФО від 20.12.2017, договору позики №2-Ш/П/ФО від 03.04.2020 та договору поруки №2-Ш/П/ФОП від 03.04.2019, ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» звернулося до суду з позовними заявами про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Відповідач ОСОБА_1 є власником сільськогосподарської техніки - трактора колісного марки МТЗ-1221, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво НОМЕР_4 , та навантажувача марки КАРПАТЕЦЬ ПЕА-1.0. 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 . Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 11.03.2020 по справі №710/88/20 позовні вимоги були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №381-Ш/П/ФО від 20.12.2017 в розмірі 136 792,27 грн. Також рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 11.03.2020 по цивільній справі №710/89/20 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за договором позики №2-Ш/П/ФО від 03.04.2019 в розмірі 338 952,60 грн. 
Відповідно до повідомлення ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області №14-1/188-20 від 04.08.2020 згідно Єдиною реєстру машин станом на 03.08.2020 навантажувач КАРПАТРЦЬ ПЕА-1,0. 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 був знятий з обліку 13.04.2020 власником ОСОБА_1 та 14.04.2020 був зареєстрований за ОСОБА_2 , державний номер НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 . Таким чином, протягом дії кредитних зобов`язань перед позивачем відповідач ОСОБА_1 з метою уникнення виконання зобов`язань за договором кредиту відчужив своє майно – сільськогосподарську техніку.
Відповідний правочин є недобросовісним, таким, що значно зменшує платоспроможність боржника та порушує права позивача па належне задоволення його вимог, як кредитора, тому він має бути визнаний недійсним, що становить суть позовних вимог в цій справі.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 29.12.2020 позов у справі залишено без задоволення. Суд вказав, що позивач не довів, що спірний договір є фіктивним, тобто укладеним сторонами без наміру по створенню правових наслідків, обумовлених договором.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 22.01.2021 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що суд не врахував спрямованість спірного правочину на уникнення звернення стягнення на майно боржника для погашення заборгованості перед кредитором-позивачем та є формою зловживання учасником цивільно-правових відносин своїм правом, що заборонено ст. 13 ЦК України. Згідно практики ВС фраудаторні правочини, тобто укладені на шкоду кредитору у період наявності в їх сторони, як боржника, невиконаних зобов`язань перед контрагентами, мають визнаватися судом недійсними. Станом на день укладення спірного договору відповідач знав про наявність відкритого провадження у справах про стягнення з нього заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва капітал».

У відзивах на апеляційну скаргу представник третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Білоглазенко Г.П. просить відхилити апеляційну скаргу у справі та залишити рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи, що суд вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 11.03.2020 у справі №710/88/20 стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ВІВА КАПІТАЛ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №381 –Ш/П/ФО від 20.12.2017 в розмірі 136 792,27 (а.с. 14-19).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 09.06.2020 вказане рішення районного суду про стягнення заборгованості за договором позики змінено в частині стягнення судового збору, а в решті – залишено без змін (а.с. 20-27).
Провадження в цій справі було відкрито ухвалою від 10.02.2020 (а.с. 125-126).
Також рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 11.03.2020 у справі №710/89/20 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ВІВА КАПІТАЛ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №2 –Ш/П/ФО від 03.04.2019 в розмірі 338 952,60 грн. (а.с. 28-33).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.05.2020 це рішення Шполянського районного суду від 11.03.2020 скасовано в частині солідарного стягнення з відповідачів судових витрат, а в решті – залишено без змін (а.с. 34-39).
Провадження в цій справі було відкрито ухвалою від 10.02.2020 (а.с. 126-127).
Згідно повідомлення ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області №14-1/188-20 від 04.08.2020 відповідно до Єдиною реєстру машин станом на 03.08.2020, навантажувач КАРПАТРЦЬ ПЕА-1,0. 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , знятий з обліку 13.04.2020 власником ОСОБА_1 та 14.04.2020 даний навантажувач був зареєстрований за ОСОБА_2 , державний номер НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 (а.с. 43).
Згідно з договором № СТ 000973 10-19 купівлі-продажу тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів від 03.03.2020, укладеному між ТОВ «СПЕЦУКРАВТОТРАНС» та ОСОБА_2 останній придбав навантажувач КАРПАТЕЦЬ ПЕА – 1,0. Характеристика машини: навантажувача «Карпатець ПЕА - 1,0», 2013 року випуску, заводський № НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_8 . Машина належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_2 від 27.08.2013 (а.с. 98).
Відповідно до акту прийняття передачі до договору купівлі-продажу СТ 00973 10-19 від 03.03.2020 вказане майно передано покупцю ОСОБА_2 (а.с.99 ).
Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 , виданого 14.04.2020, ОСОБА_2 є власником навантажувача «Карпатець ПЕА - 1,0», 2013 року випуску, заводський № НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_8 (а.с. 66, 100).
Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 16.09.2015 він отримав кошти в сумі 20000,00 грн. в якості оплати за навантажувача «Карпатець ПЕА - 1,0», 2013 року випуску, перереєстрація навантажувача «Карпатець» буде здійснюватися на вимогу ОСОБА_2 (а.с. 96).
Згідно з клопотанням директора ТОВ «Фінансова компанія» ОСОБА_5 до начальника ГУ Держпродспоживслужби України в Черкаській області від 05.03.2020, особа яка звертається, просила вжити заходів для захисту законних прав кредитора шляхом відмови від зняття з обліку сільськогосподарської техніки, яка належить ОСОБА_1 , а саме трактора колісного марки МТЗ-1221, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво НОМЕР_4 , та навантажувача марки КАРПАТЕЦЬ ПЕА-1,0, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , оскільки у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наявна заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» в розмірі відповідно 136 792,27 грн. та 338 952,60 грн. 
ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» стало відомо, що боржник ОСОБА_1 з метою уникнення виконання зобов`язань за Договором фінансового кредиту №381-Ш/П/ФО від 20.12.2017 та Договором поруки №2-Ш/П/ФОП від 03.04.2019 має намір зняти з обліку та реалізувати сільськогосподарську техніку, а саме трактора колісного марки МТЗ-1221, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво НОМЕР_4 , та навантажувача марки КАРПАТЕЦЬ ПЕА-1,0, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_2 , що зробить його неплатоспроможним перед його кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» (а.с. 122-124).
Відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі.
Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві смільної сумісної власності належать об`єкти нерухомого майна – житлові будинки та магазин, земельні ділянки. ОСОБА_1 також належить дві земельні ділянки з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Зазначена обставина сторонами справи під сумнів не ставиться та визнавалася представником ОСОБА_1 у судовому засіданні.
Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.
Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що оспорюваний правочин вчинений відповідачем без наміру створення правових наслідків, а з метою уникнення стягнення коштів за рішенням суду.
Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц зазначила, що «Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)».
З матеріалів цієї справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 (продавець) відчужив майно на підставі спірного договору купівлі-продажу іншій особі, маючи невиконані перед позивачем зобов`язання про повернення коштів кредиту та позики.
При цьому про наявність відповідних зобов`язань по виконанню кредитного договору, які належним чином не виконуються, відповідач достовірно знав з часу невиконання ним цих договорів та виникнення у нього заборгованості по сплаті кредиту та звернення до суду з відповідними позовними вимогами, а не з часу набрання вказаними судовими рішення про стягнення боргу за договорами кредиту, про що помилково вказав суд першої інстанції в цій справі, з урахуванням такого.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.  Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (договір, як підстава наявного зобов`язання встановлений п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , уклавши договори кредиту та поруки за зобов`язаннями ОСОБА_6 , в силу вимог ст. ст. 509, 629 ЦК України був обізнаний про зміст своїх зобов`язань, порядок та строки їх виконання.
Строк виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договорами кредиту та позики перед ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» на момент укладення спірного договору купівлі-продажу настав.
Далі, з правового висновку ВС від 24.07.2019 у справі №405/1820/17 вбачається, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.
Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення заборгованості.
Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, Верховний Суд відзначає, зокрема , такі обставини: - відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; - після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором, тобто відповідач став неплатоспроможним.
При цьому та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника. 
Отже для висновків про фраудаторність спірного договору слід встановити, зокрема, сукупність таких обставин – відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості(як у цій справі про що вказано вище), він відчужив у будь-який спосіб своє майно (що теж мало місце в даному випадку) та внаслідок цього став абсолютно неплатоспроможним, тобто кредитор не має змоги задовольнити свої вимоги до особи за рахунок наявного в неї майна чи коштів.
Проте в цій справі встановлено, що відповідачу на праві особистої власності належать земельні ділянки та на праві спільної сумісної – житлові будинки, магазин зареєстровані на його дружину ОСОБА_3 , а також трактор колісний марки МТЗ-1221, 2004 року випуску, отже стверджувати про те, що внаслідок укладення оспорюваного в цій справі договору відповідач перестав бути платоспроможним підстав немає.
Такі висновки свідчать про безпідставність позовних вимог в цій справі.
В аспекті вищенаведеного правова оцінка, надана судом першої інстанції доводам позивача про фіктивність спірного договору, обставини його укладення не має правового значення, адже через укладення спірного договору відповідач не втратив свою платоспроможність перед позивачем, що виключає можливість визнання недійсним такого правочину, як фраудаторного.
Усі апеляційні доводи скаржника в цій справі також правильності таких висновків апеляційного суду не спростовують, адже не підтверджують втрату платоспроможності стороною спірного правочину внаслідок його укладення, що не дає підстав для висновку про фраудаторність та, відповідно, недійсність такого договору. 
За таких обставин, апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції вірно вирішив по суті заявлені у справі позовні вимоги, однак помилково мотивував таке рішення недоведеністю позивачем фіктивності спірного договору.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29.12.2020 у даній справі слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.
На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд справи апеляційним судом слід залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково. 
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29.12.2020 у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Віва капітал» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Головне управління Держпродспоживслужби України в Черкаській області, про визнання правочину недійсним – змінити,  виклавши зміст його мотивувальної частини у редакції цієї постанови апеляційного суду.
В решті рішення суду – залишити без змін.
Витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд справи апеляційним судом залишити за цим скаржником.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 10.02.2021.

Суддя-доповідач                 

Судді