УХВАЛА

15 березня 2021 року  
Київ
справа №240/12178/20
адміністративне провадження №К/9901/5877/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Жука А.В., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року
у справі №240/12178/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення та стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2018 року по 29 червня 2020 року в сумі 292735 грн 00 коп.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково:
-          визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення не у день звільнення;
-          стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні з військової служби з 22 листопада 2019 року по 30 червня 2020 року у сумі 102 342 грн 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року рішення суду першої інстанції змінено: викладено абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 03 жовтня 2018 року по 30 червня 2020 року в сумі 4431 грн 41 коп. без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору».
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із такою постановою суду апеляційної інстанції позивачем подано касаційну скаргу.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена справа має виняткове значення для учасника справи.
Підставами для відкриття касаційного провадження у справі №240/12178/20 є посилання скаржника на пункт 1, 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження заявник указує, що суд апеляційної інстанції застосовуючи як джерело права правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, фактично не врахував правові висновки, викладені у підпунктах 91.2, 91.4 указаної постанови, при цьому обґрунтування відступу від указаних правових позицій не навів.
Посилаючись у касаційній скарзі на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник зазначає, що зменшення розміру середнього заробітку, на його думку, є несправедливим, оскільки він одразу після звільнення та протягом усього терміну затримки виплати звертався до відповідача із вимогою виплатити йому належні кошти та середній заробіток, проте сам відповідач навмисно відстрочив цю виплату, чим значно збільшив строк затримки виплати та, відповідно, розмір належного йому середнього заробітку, та ураховуючи те, що законодавством узагалі не передбачена можливість зменшення розміру чи періоду виплати середнього заробітку, вважає за доцільне відступити від правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц.
Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 329-330, 334, 335, 338 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі №240/12178/20.
Витребувати з Житомирського окружного адміністративного суду справу №240/12178/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук
О.В. Калашнікова
Судді Верховного Суду