КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                        
Справа № 359/3879/20                                                              Головуючий у 1-й інст. - Журавський В.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/1854/2021                                                     Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
          09 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.
                                          при секретарі              Шаруда К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху Українина рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Журавського В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення  середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення матеріальної допомоги при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У травні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доДержавного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому просила стягнути з Украероруху матеріальну допомогу у розмірі 518 900 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 01 травня 2020 року та по день ухвалення рішення суду у справі.
Посилається на те, що в період часу з 03 листопада 2003 року по 30 квітня 2020 року вона працювала на різних посадах в Украерорух. На підставі наказу Украерорух №446/о від 29 квітня 2020 року була звільнена з роботи у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України. Згідно вимог КЗпП України відповідач не здійснив повного розрахунку за фактично відпрацьований час з ОСОБА_1 , а саме: не виплатив матеріальну допомогу на підставі п.6.25.2 колективного договору у розмірі 20 посадових окладів. Тому позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.
         Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
         Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 518 900 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 219 740,85 грн., а також судовий збір у розмірі 840,80 грн. та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 25 000 грн.              
         Не погоджуючись з рішенням суду, Державне підприємство обслуговування повітряного руху Україниподало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
         Посилається на те, що судом не надано належної оцінки Звіту на предмет фінансової неспроможності підприємства відповідача здійснювати виплати у зв`язку з виходом на пенсію. На підприємстві відповідача була відсутня фінансова можливість виплати такої одноразової допомоги, тому відповідальність підприємства, передбачена статтею 117 КЗпП України, на неї не розповсюджується. Судом не взято до уваги практику Верховного Суду, викладену у подібних справах, зокрема, справа №640/19162/16-ц від 11.03.2019 року, справа №520/7043/17 від 21.01.2020 року, відповідно до якої нарахування та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію не входить до структури заробітної плати, не передбачена нормами КЗпП України та не відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що встановлені у частині 2 ст.2 Закону України «Про оплату праці». Стаття 116 КЗпП України встановлює обов`язок провести розрахунок з працівником у день звільнення, однак це стосується виключно законодавчо встановлених виплат. Колективним договором передбачається не законодавчо встановлена соціальна гарантія, а додатково встановлений соціальний захист для працівників Украероруху, тому законні підстави для виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні відсутні.   
         Представник позивача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що відсутність фінансово - господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його обов`язку щодо виплати гарантованої роботодавцем матеріальної допомоги. У Висновку торгово - промислової палати України №2051/1.2 від 29 липня 2020 року, на який посилається відповідач, лише досліджуються та аналізуються фактичні обставини, що склалися в господарській діяльності відповідача, а не засвідчується настання форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливлюють виконання  обов`язків відповідачем, передбачених законодавством України про працю. Жодних належних доказів щодо неможливості виконання умов колективного договору, підтверджених відповідно до діючого законодавства відповідачем не надано. Крім того, відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами свої вимоги та жодна з обставин, на яку він посилається.      
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропрацювала в ДП «Украерорух» з 03 листопада 2003 року по 30 квітня 2020 року, її безперервний стаж роботи в ДП «Украерорух» становить 16 років 5 місяців. У зв`язку з цим, у ДП «Украерорух» виникло зобов`язання з виплати на користь позивача матеріальної допомоги в день звільнення, згідно з п.6.25.2 колективного договору. Розмір матеріальної допомоги, що підлягає стягненню з ДП «Украерорух»  на користь позивача становить 518 900 грн. ДП «Украерорух» безпідставно відмовило виплатити позивачу матеріальну допомогу, що є втручанням відповідача у право ОСОБА_1 на мирне володіння належними їй грошових коштів, що гарантується ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно довідки №4.3-21-111 від 30 квітня 2020 року розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 1910 грн 79 коп. Загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 травня 2020 року по 16 жовтня 2020 року становить 219 740 грн 85 коп. Тому, з ДП «Украерорух» на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 219 740 грн 85 коп.
Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що ОСОБА_1 працювала в ДП «Украерорух» на посаді провідного інженера-програміста відділу розвитку та підтримки бізнес систем управління з цифрової трансформації, інформаційних технологій та кіберзахисту. 
Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №446/о від 29 квітня 2020 року ОСОБА_1 звільнена з роботи 30 квітня 2020 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст.38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються витягом з наказу  ДП «Украерорух» №446/о від 29 квітня 2020 року (а.с.35, т.1) та копією трудової книжки, виданої на ім`я позивача (а.с.28-33, т.1).
Розмір посадового окладу позивача становив 25 945 грн., згідно з копією довідки №1-23-2.2/4210/20 від 06 травня 2020 року (а.с.37).
Згідно п.6.25.2колективного договору, укладеного між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілками (в редакції від01лютого 2020 року, тобто чинній на час звільнення позивача з роботи) у випадку звільнення працівника за власнимбажанням у зв`язку з виходом на пенсію адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі:при стажі безперервної роботина підприємстві повних 5 років - 6 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 5 років - по 2 посадових оклади з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 20 посадових окладів (а.с.21 зворот).
 
ОСОБА_1  працювала в ДП «Украерорух» з 03 листопада 2003 року по 30 квітня 2020 року. Тобто, її безперервний стаж роботи в ДП «Украерорух» становить 16 років 5 місяців.ОСОБА_1 була звільнена з роботи за її власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. У зв`язку з цим, у ДП «Украерорух» на підставі п.6.25.2 колективного договору виник обов`язок, а не право виплатити на користь позивача матеріальну допомогу в день звільнення, в розмірі 518 900 грн. 
 
Із змісту листа заступника директора з управління активами ДП «Украерорух» №1-17.4/7201/20/20 від 30.06.2020 року (а.с.120-122,т.1) вбачається, що станом на 30 квітня 2020 року залишок грошових коштів на рахунках ДП «Украерорух», в тому числі валютних, складає 25 078 993 грн 61 коп., 14 701 доларів США 49 центів, 6 716 731 Євро 71 цент, у тому числі на резервному рахунку обслуговування боргу 2 508 902 Євро 26 центів, 1 630,83 фунтів стерлінгів.
Крім цього, зі звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2020 року вбачається, що сукупний дохід ДП «Украерорух» склав           299 444 грн. В той же час за аналогічний період попереднього року сукупний дохід становив 365 401 гривень (а.с.103-104,т.1).
 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальної допомоги в розмірі 518 900 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що нарахування і виплата одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку із виходом на пенсію не входить до складу заробітної плати та не передбачена нормами КЗпП України, що підтверджується висновком Верховного суду у постанові від 21.01.2020 року у справі №520/7043/17, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки виплата вихідної допомоги передбачена п.6.25.2 колективного договору.Посилання скаржника на постанови Верховного Суду, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони не релевантні з правовідносинами, які встановлені у справі, що розглядається.
 
Відповідно до ст.10, ч.1 та ч.3 ст.13 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.
Відповідно до ст. 44 КЗпП України вихідна допомога виплачується працівникові при припиненні трудового договору з певних підстав. Однак підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно із законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників (частина перша статті 9-1 КЗпП України). Іншими словами, оскільки законодавство встановлює мінімальні гарантії щодо виплати вихідної допомоги, то більший, ніж визначений у КЗпП України, її розмір може бути встановлений, зокрема, у трудовому договорі.
Згідноч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.
Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
 
Постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211 оголошено карантин та інші заходи збереження здоров`я людей в умовах епідеміологічної ситуації.
Іззмісту протоколу №2 від 18 березня 2020 року (а.с.92-94,т.1) вбачається, що робочою групою з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру ДП «Украерорух» було прийнято рішення, що з огляду на невизначеність тривалості карантинних заходів в Україні та світі, періоду відновлення польотів в повітряному просторі України та фінансової дисципліни авіакомпаній щодо оплати поточних рахунків за АНО, яка несе ризики щодо подальшої фінансової стабільності підприємства, відповідно до пункту 14.1 Колективного договору задекларувати вимушену необхідність здійснювати лише обов`язкові виплати, які не пов`язані зперевищенням законодавчо-правових норм (заробітна плата працівників та обов`язкові податки та збори), до 31.05.2020 включно.
Згідно пункту 14.1 колективного договору усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком №26 до цього договору.
30квітня 2020 року, тобто в деньзвільнення  ОСОБА_1 з роботи, адміністративний директор ДП «Украерорух» М.Нощенко  надіслав  ОСОБА_1  лист №1-23-1./3415/20 (а.с.36, т.1), в якому позивачу було повідомлено про неможливість виплати матеріальної допомоги.
АдміністрацієюДП «Украерорух» разом з профспілковими організаціями спільно напрацьовані зміни до колективного договору (зареєстровані 28.05.2020 року в Управлінні соціального захисту населення Бориспільської міської ради). До п.6.25.2 колективного договору були внесені зміни (а.с.86, т.1), відповідно до яких для працівників, які досягли пенсійного віку і звільняються з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році до 15.06.2020 року, та таких, хто вже звільнився з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році, та при звільненні не отримали матеріальну допомогу, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у відповідних розмірах, однак виплата матеріальної допомоги буде здійснюватись на основі договору між працівником та адміністрацією, типова форма якого повинна бути погоджена з профспілковою організацією. Відповідно до такого договору виплата матеріальної допомоги буде надаватись за схемою: 1 посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, залишок суми матеріальної допомоги по узгодженому графіку (орієнтовно 1 оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, раз на 2 місяці, починаючи з 12 місяця з дати підписання договору). При цьому договір на виплату матеріальної допомоги може бути підписаний до 1 липня 2020 року за умови відсутності судового спору між працівником та підприємством з цього питання. Однак робоча група з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру ДП «Украерорух» не уповноважена приймати рішення, що фактично змінюють зміст колективного договору та прямо суперечать передбаченим в ньому гарантіям.
Висновком Торгово-промислової палати України  про істотну зміну обставин від 29 липня 2020 року №2051/1.2 підтверджено:
Настання істотної зміни обставин, які унеможливлюють виконання умов колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками, зареєстрованого управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради 11 лютого 2015 року у період настання карантинних обмежень (з 16.03.2020 року) та протягом 6 місяців після їх завершення.
У зв`язку із внесеними змінами та доповненнями до КД від 19.05.2020 року, зареєстровані 28.05.2020 року, щодо яких сторонами було досягнуто згоди, та у зв`язку з настанням істотної зміни обставин з 16.03.2020 року, адміністрація Украероруху зі свого боку має виконувати свої зобов`язання щодо умов та порядку виплат, що перевищують законодавчо визначені гарантії, працівникам підприємства, у відповідності до зазначених змін та доповнень до КД, з моменту настання істотної зміни обставин.(а.с.146-163,т.1)
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України  особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Враховуючи висновок Торгово-промислової палати України від 29 липня 2020 року, в якому визначено, що зміни, які були внесені до КД щодо виплат при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію, діють на правовідносини які виникли з 16 березня 2020 року, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру ДП «Украерорух» від 18 березня 2020 року та зміни до колективного договору  не поширюються на спірні правовідносини.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач з 16.03.2020 року застосовує положення колективного договору зі змінами та доповненнями від 19.05.2020 року, як визначено у висновку  Торгово-промислової палати України  про істотну зміну обставин від 29 липня 2020 року. Відповідач не зміг розрахуватись з позивачем у строки визначені ст. 116 КЗпПУкраїни, внаслідок настання істотних змін обставин, що дає підстави встановити факт відсутності вини в діях відповідача та не застосовувати до нього визначені у ст. 117 КЗпП України стягнення у зв`язкуз порушення зобов`язання.
Таким чином, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки в діях відповідача відсутня вина та відповідач відповідно до положеньколективного договору зі змінами та доповненнями від 19.05.2020 року проводить вказані виплати у строки та порядку визначеному колективним договором, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
         Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
          Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду ухвалено судом першої інстанції за неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не в повному обсязі відповідають обставинам справи.
 Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду належить скасувати в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 219 740 грн 85 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимоги позову ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення  середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 219 740 грн 85 коп. відмовити.
          Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - задовольнити частково.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року - скасувати в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 219 740 грн 85 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволенні вимоги позову ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення  середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 219 740 грн 85 коп.  - відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
            Повний текст постанови складено 18 лютого 2021 року.
  
              Головуючий                                     Рубан С.М.   
              Судді                                                 Заришняк Г.М.
                                Мараєва Н.Є.