КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
25 березня 2021 року                                                                                  м. Київ
                                                                     
Справа №372/1505/20
                                                                  Апеляційне провадження № 22-ц/824/3712/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                 судді-доповідача:      Соколової В.В.
суддів:                       Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Зінченко О.М. 23 листопада 2020 року у м. Обухів, повний текст рішення складений 14 грудня 2020 року, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,
 
В С Т А Н О В И В
 
У травні 2020 року МТСБУ звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому представник позивача просив стягнути з відповідача витрати пов`язані із здійсненням регламентованої виплати потерпілому в розмірі 16332,27 грн, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 10 жовтня 2018 року керуючи транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну дистанцію, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. В результаті ДТП автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи, власника транспортного засобу марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 страхове відшкодування в розмірі 16332, 27 коп. 
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 листопада 2020 року позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортне) страхового бюро України заподіяні збитки в порядку регресу в сумі 16322, 27 грн та сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 2102, 00 грн, а всього 18424, 00 грн. 
Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та доведеністю належними і допустимими доказами позовних вимог.
 
Не погодився із вказаним рішення суду відповідач, ним подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що в порушення ст. 83 ЦПК України доказ  (копія довіреності) не був заздалегідь наданий відповідачу і суд не визначився щодо його залучення чи не залучення до матеріалів справи. Протоколи судових засідань не містять відомостей з цього приводу. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження надсилання довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_3   на адресу відповідача. Тобто відповідач був позбавлений можливості надати свої заперечення, щодо цього доказу, а відтак порушено принцип рівності та змагальності сторін. Також зазначає, що в порушення норм чинного законодавства, суд не встановив на підставі належних доказів хто є власником транспортного засобу марки Тойота та якими доказами це підтверджується; чи мав право ОСОБА_4 отримувати від позивача страхове відшкодування та якими доказами це підтверджується. Вказує, що суд не визначився з правовідносинами сторін та яка правова норма підлягає застосуванню, а саме не застосував ст. 1003 ЦК України, яка є спеціальною.  Зазначає, що відсутність у довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_4  чіткої вказівки щодо уповноваження останнього на отримання від позивача грошових коштів ОСОБА_4 з перевищенням наданих йому повноважень. Будь-яких доказів того, що довіритель своїми подальшими діями схвалим отримання ОСОБА_4 грошових коштів відповідно до положень ст. 241 ЦК України матеріали справи не містять.  
На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
 
Представник МТСБУ відзив до суду не надав.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що 10 жовтня 2018 року о 13 год. 45 хв. в м. Українка по вул. Промислова, 21Б, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Focus н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП пошкоджено транспортні засоби та завдано матеріальних збитків учасникам ДТП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3б, 10.9 Правил дорожнього руху України, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. 
Постановою Обухівського районного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 6,7). 
Відповідно до звіту №9/11-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 12 листопада 2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2   складає 16525,95 грн ( а.с.9 - 22).
Оскільки на дату скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпілий ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування від 21 грудня 2018 року, до якої було додано, зокрема, копію довіреності (а.с. 4, 8).
З копії довіреності від 14 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_5 цією довіреністю уповноважує ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи незалежно один від одного, продавати, експлуатувати та розпоряджатися належним йому на праві Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Цетром 8003, 03 серпня 2013 року автомобілем марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 . Для чого представникам надає право, зокрема, представляти його інтереси на станціях технічного обслуговування, страхових компаніях з правом отримання страхових відшкодувань  у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП, отримувати страхові виплати в страхових компаніях, представляти інтереси в МТСБУ, та ін (а.с. 56).  
 Наказом МТСБУ №3040 від 27 березня 2019 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 16332,27 грн на користь ОСОБА_4 , що також підтверджується даними платіжного доручення № 936571 від 28 березня 2019 року ( а.с. 23,24)
28 березня 2019 року МТСБУ звернулося до ОСОБА_1 з пропозицією добровільно компенсувати витрати МТСБУ, що підтверджується даними листа № 3/1-05/2786. Проте зазначене прохання залишене відповідачем без задоволення (а.с.25,26).
 
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
 
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) в редакції на час скоєння ДТП у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п.22.1 ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з підпунктом 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно підпунктів а, ґ п. 41.1 ст. 44 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним  засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову    відповідальність; у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ,  що визнаний банкрутом та/або ліквідований,  для  виконання його    зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, зазначеним Законом встановлений порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
 
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч.ч.1,2,10 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
З наведених вище обставин справи вбачається, що на момент вчинення ДТП відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомості щодо страхування транспортного засобу Ford Focus н.з. НОМЕР_1 відсутні.
Розмір  заподіяної  внаслідок  ДТП  шкоди з вини відповідача  підтверджено  звітом №9/11-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 12 листопада 2018 року, який є належним та допустимим  доказом  на  підтвердження  вказаної обставини.
Відповідачем  розмір  заподіяної  шкоди не оспорюється.
На підставі наказу МТСБУ №3040 від 27 березня 2019 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 16332,27 грн на користь ОСОБА_4 , що також підтверджується даними платіжного доручення № 936571 від 28 березня 2019 року.
Отже, наведені вище обставини у сукупності дають підстави для висновку про те, що саме відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , а позивач МТСБУ, виконавши свої зобов'язання перед потерпілою особою шляхом виплати страхового відшкодування, набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток в порядку регресу.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, застосував закон що їх регулює та обґрунтовано вважав доведеними обставини, на які посилався позивач у якості підстав для задоволення позову.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що у довіреності виданої на ім`я ОСОБА_4 відсутні чіткі вказівки щодо уповноваження останнього на отримання від позивача грошових коштів, свідчить про отримання грошових коштів ОСОБА_4 з перевищенням наданих йому повноважень, відхиляються колегією суддів, оскільки довіреністю надано ОСОБА_4 , зокрема, право представляти інтереси власника ОСОБА_5 в страхових компаніях з правом отримання страхових відшкодувань у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП, отримувати страхові виплати в страхових компаніях та представляти його інтереси в МТСБУ.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не з`ясував хто є власником автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу де власником вказано - ОСОБА_5 (а.с. 58).
Доводи відповідача відносно того, що копія довіреності на ім`я ОСОБА_4 не була заздалегідь надана йому і суд не визначився щодо її залучення чи не залучення до матеріалів справи та протоколи судових засідань не містять відомостей з цього приводу, що призвело до порушення норм процесуального права та позбавило відповідача можливості надати свої заперечення щодо цього доказу, колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з такого.
Клопотання позивача про долучення до матеріалів справи копії довіреності на ім`я ОСОБА_4 подано представником в порядку визначеному положеннями ч.10 ст. 83 ЦПК України, а тому вказана довіреність є належним та допустимим доказом.
Посилання відповідача на неповноту протоколів судових засідань, відхиляються колегією суддів, оскільки зауваження щодо технічного запису судового засідання та неповноти протоколу судового засідання подаються та розглядаються судом в порядку визначеному положеннями ст. 249 ЦПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
 
Враховуючи, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, понесені відповідачем судові витрати компенсації, в силу ст. 141 ЦПК України, не підлягають.
 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук