Постанова                                           
Іменем України                           
 
24 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 187/929/18
провадження № 61-3965св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач),                Коротуна В. М.,               
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Лариса Леонідівна, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», 
треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Павелко Сергія Михайловича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада  2019 року у складі колегії суддів:                Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги представника  ОСОБА_1 - адвоката Павелко С. М. на постанову Дніпровського апеляційного суду від                          05 листопада 2019 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада  2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року                              № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л., Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що  він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1223756800:01:003:0784, розташованої в колективному садівничому товаристві «Восход-К» на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. 
В 2016 році йому стало відомо, що приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л. 07 березня 2008 року при посвідченні договору іпотеки № 800003284-И, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 , предметом якого є земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 , з невідомих йому причин вказав кадастровий номер вказаної вище земельної ділянки, яка належить позивачеві ОСОБА_1 , - 1223756800:01:003:0784, про що вніс обтяження відносно нерухомого майна земельної ділянки, що належить             ОСОБА_2 з невірним кадастровим номером 1223756800:01:003:0784 до державного реєстру.
Позивач вказує, що такі обставини перешкоджають йому розпоряджатися своїм майном та порушують його права. 
З урахуванням викладених обставин просив суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому земельною ділянкою для ведення садівництва, площею 0,0693 га, з кадастровим номером: 1223756800:01:003:0784, яка розташована на території Курилівської селищної ради, колективного садівничого товариства «Восход-К», Петриківського району, Дніпропетровської області, шляхом скасування державної реєстрації заборони нерухомого майна та зняття заборони на нерухоме майно та скасування державної реєстрації іпотеки на нерухоме майно та припинення іпотеки.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від                   19 грудня 2018 року  позовні вимоги задоволено.
Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою для ведення садівництва, площею 0,0693 га, з кадастровим номером 1223756800:01:003:0784, яка розташована на території Курилівської селищної ради, колективного садівничого товариства «Восход-К», Петриківського району, Дніпропетровської області та належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 825396 від 26 листопада 2008 року, виданого відділом Держкомзему в Петриківському районі Дніпропетровської області, шляхом скасування державної реєстрації заборони нерухомого майна та зняття заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер 6744785) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 1223756800:01:003:0784 зареєстровану 07 березня 2008 року за № 6744785 реєстратором: приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л., та скасування державної реєстрації іпотеки на нерухоме майно та припинення іпотеки (реєстраційний номер 6744818) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 1223756800:01:003:0784, зареєстровану 07 березня 2008 року 15:13:04 реєстратором: приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником земельної ділянки, розташованої в колективному садівничому товаристві «Восход-К» на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223756800:01:003:0784, якій належним чином та в передбаченому законом порядку присвоєно даний кадастровий номер. Через наявність у державному реєстрі відповідного запису про заборону на відчуження та існування обтяження іпотекою земельної ділянки позивача, ідентифікуючи її за кадастровим номером, присвоєним його земельній ділянці, позивач не може вільно розпоряджатися своїм майном, що потребує судового захисту в спосіб визначений позивачем, що забезпечить реальне відновлення його прав та інтересів.
Не погодившись з таким рішенням, АТ «Альфа-Банк» та приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л. подали апеляційні скарги.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року апеляційні скарги АТ «Альфа-Банк» та приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л. задоволено.
 
Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л., ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном відмовлено.
 
Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 768,40 грн.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позовні вимоги заявлені не до належного відповідача - приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л.
 
При цьому апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_2 , яка є власником земельної ділянки, що у відповідності до договору іпотеки № 800003284-И від 07 березня 2008 року є предметом іпотеки.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Павелко С. М. звернувсядо Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати ці судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалені судові рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
21 квітня 2020 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від АТ «Альфа-Банк» засобами поштового зв`язку надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павелко С. М., в якому відповідач просить суд касаційну скаргу представника позивача залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
 
24 квітня 2020 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від представника  приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л. - адвоката Чабаненко В. Т. засобами поштового зв`язку надійшов відзив на касаційну скаргу представника                       ОСОБА_1 - адвоката Павелко С. М., в якому заявник просить суд касаційну скаргу представника позивача залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Статтею 388 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2020 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
01 квітня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Встановлено, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1223756800:01:003:0784, розташованої в колективному садівничому товаристві «Восход-К» на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. 
Вказану земельну ділянку позивач придбав 10 квітня 2008 року за договором купівлі-продажу у ОСОБА_3 . Даний договір 10 квітня 2008 року посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 1359.
25 червня 2007 року зазначену земельну ділянку ОСОБА_3 придбала у                              ОСОБА_4 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу.
З акту відновлення меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків із кадастровим планом земельної ділянки від 16 травня 2007 року вбачається, що земельна ділянка, розташована в колективному садівничому товаристві «Восход-К» на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,0693 га, перебуває у власності ОСОБА_4 і має кадастровий номер 1223756800:01:003:0784.
Такі ж відомості, щодо характеристики земельної ділянки та її кадастрового номера містяться в актах відновлення меж та кадастрових планах від 26 червня 2007 року та 04 вересня 2008 року, а також в державних актах на право власності на земельну ділянку на ім 'я ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
В той же час, за договором купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 від 07 березня 2008 року за № 629 ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 1223756800:01:003:0784, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Продавцю дана земельна ділянка належала на підставі державного акту серії І-ДП № 104587 від 24 травня 2001 року. Згідно довідки про обмеження та обтяження на земельну ділянку від 29 лютого 2008 року дана земельна ділянка має кадастровий номер 1223756800:01:003:0784. 
07 березня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 800003284 на суму 12 800,00 дол США та іпотечний договір                                         № 800003284-И, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер №1223756800010030784, площею 0,150 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Красношлик Л. Л. За результатом посвідчення вказаного договору іпотеки, було внесене обтяження земельної ділянки з вказаним кадастровим номером. При цьому при посвідченні даного договору нотаріусу подано довідку про обмеження та обтяження на земельну ділянку, видану Криничанським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області від 29 лютого 2008 № 6/13-284, в якій зазначений кадастровий номер земельної ділянки № 1223756800010030784.
Того ж дня, 07 серпня 2008 року приватним нотаріусом в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на земельну ділянку кадастровий номер 1223756800010030784 зареєстровано обтяження, реєстраційний номер 6744785.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню  частково з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 
2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (стаття 50 ЦПК України).
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі №  552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).
У своєму позові ОСОБА_1 заявив вимоги про скасування державної реєстрації заборони нерухомого майна та зняття заборони на нерухоме майно та скасування державної реєстрації іпотеки на нерухоме майно та припинення іпотеки, визначивши відповідачами у справі приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л. Л. та ПАТ «Альфа-Банк». 
 
Скасовуючи рішення місцевого суду та приймаючи нову постанову про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов  ОСОБА_1 пред`явлено не до належного відповідача.
Разом із тим, суд апеляційної інстанції належним чином не врахував, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
 
Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18).
 
Встановлено, що оскаржувані записи про заборону на відчуження майна та іпотеку вчинялися на користь іпотекодержателя ЗАТ «Альфа-Банк».
 
Ураховуючи, що ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник ЗАТ «Альфа-Банк») є співвідповідачем у даній справі, слід вважати, що позов пред`явлено до належного відповідача.
 
Разом із тим, висновки суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції всупереч нормам чинного процесуального законодавства ухвалив рішення, яким вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_2 , яка повинна була бути залучена до участі у справі в якості співвідповідача, є помилковими та такими, що суперечать зазначеному вище правовому висновку Великої Палати Верховного Суду. 
 
При цьому, слід враховувати, що ОСОБА_2 була залучена до участі у справі в якості третьої особи.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, заявлених до ПАТ «Альфа-Банк», з зазначених підстав, апеляційний суд наявні докази не дослідив, фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановив, справу в апеляційному порядку по суті не розглянув.
В силу приписів статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, в зв`язку з чим позбавлений можливості ухвалити нове рішення або змінити судове рішення у цій справі.
При таких обставинах постанова апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Також підлягає скасуванню і додаткова постанова апеляційного суду.
Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції належить урахувати викладене у цій постанові, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін, дослідити наявні докази, встановити фактичні обставини справи та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд необгрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною четвертою  статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду - скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При таких обставинах, підлягає скасуванню і додаткова постанова апеляційного суду.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Павелко Сергія Михайловича задовольнити частково.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада  2019 року скасувати.
 
Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	                                В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко    В. М. Коротун