ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №577/3809/20 
Номер провадження 22-ц/816/255/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
сторони:
позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2020 року, у складі судді Потій Н.В., ухвалене у м. Конотоп, повний текст якого складено 01 грудня 2020 року,  
                                                   в с т а н о в и в :

01 жовтня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03 вересня 2010 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшено до 25000 грн. 
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 23 червня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 33790 грн 52 коп, з яких: 25025,86 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; в тому числі 428,91 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту, 8335,75 грн – заборгованість за простроченим відсотками, яку банк просив стягнути на свою користь. 
Заочним рішенням Конотопського районного суду Сумської області від 01 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 вересня 2010 року у розмірі 25454 грн 77 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1576 грн 50 коп судового збору.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, оскільки правовідносини між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем виникли на підставі договору приєднання і надана банком анкета-заява особисто підписана відповідачем, є належним та достатнім доказом надання нею згоди на укладення кредитного договору на таких умовах. Відсутність підпису боржника на відповідних Умовах та Правилах, витяг з яких надано суду в редакції, що діяла на момент підписання заяви, не свідчать про не ознайомлення з ними чи не укладення договору. 
Зазначає, що відповідачем також особисто підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій визначено основні умови кредитування, у тому числі, базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір та строк внесення щомісячних платежів. Тобто, відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків. Надана Довідка про умови кредитування відноситься саме до укладеного договору № б/н від 03 березня 2010 року, а посилання в ній на номер SAMDN50000035640224 є не номером договору, а номером референсу, що використовується в банківських комплексах та присвоюється активам клієнтів з метою їх ідентифікації згідно зі встановленим банківськими процедурами. Відповідачем не надано суду доказів укладення з банком будь-яких інших договорів, яких могла б стосуватися зазначена Довідка, тому суд безпідставно відхилив цей доказ належного повідомлення відповідача про умови кредитування, у тому числі про базову ставку за користування кредитом.   
Дії з користування кредитними коштами свідчать про визнання заборгованості за кредитом та згоду з умовами кредитування, а розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, який відповідачем не оскаржується. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач до апеляційного суду не надіслала.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний 
За даними довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 згідно з кредитним договором б/н отримала кредитну картку № НОМЕР_1 (дата відкриття – 03.09.2010 року, термін дії – до 12/12), яка у подальшому неодноразово перевипускалася, остання за № НОМЕР_2 (дата відкриття – 15 березня 2018 року, термін дії до 08/21) (а.с. 38).
Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), 03 вересня 2008 року було встановлено кредитний ліміт у сумі 400 грн, а в подальшому збільшено до 25000 грн (а.с. 37).
Згідно з Довідкою від 03 вересня 2010 року про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна» 55 днів пільгового періоду», визначені характеристика та значення картки, пільговий період, валюта карт розрахунку, вартість відкриття додатково картки, розмір місячних платежів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 – нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн і більше; штрафи при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 30 днів сумі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії (а.с. 40).
До кредитного договору банк додав Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписані (а.с. 41-65).
Згідно з розрахунком позивача станом на 23 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 33790 грн 52 коп, з яких: 25025,86 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; в тому числі 428,91 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту, 8335,75 грн – заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-36).
Відмовляючи позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі про сплату відсотків за користування кредитом та не узгоджено у письмовій формі їх розмір, оскільки не зазначено в анкеті-заяві, а надана як доказ Довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна» 55 днів пільгового періоду» стосується договору SAMDN50000035640224, а не спірного договору № б/н від 03 вересня 2010 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписаний відповідачем, тому не може бути складовою частиною кредитного договору. 
Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою – пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.  
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.  
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається з матеріалів справи 03 вересня 2010 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 39).
Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Я згоден (-на) з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання  банківських послуг, а також Тарифами банку, складають між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-ась) і згоден (-на) з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайтв ПриватБанку www/privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.
Також в анкеті-заяві зазначено, що валютою кредиту є гривня, сума бажаного кредитного ліміту – 400 грн, платіжна карта – кредитка «Універсальна».
Умови надання кредитного ліміту обумовлені сторонами у Довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, по договору SAMDN50000035640224, яка також підписана позичальником 03 вересня 2010 року та її копія, надана суду, належним чином завірена банком (а.с. 40).
Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за тілом кредиту, простроченим тілом кредиту, за простроченими відсотками, визначеними відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна», 55 днів пільгового періоду».
Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту, її ви у Заяві та в Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання карти, вказана у Заяві.
Після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. 
Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг, викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обов`язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, пам`ятки, Довідки про умови кредитування.
Надана банком до позову Довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна», 55 днів пільгового періоду» містить дані про затвердження банком визначених в ньому показників базової процентної ставки в місяць, обов`язкового щомісячного платежу, пені, штрафів, тощо. 
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доведено факт надання відповідачеві кредитних коштів у вказаному банком обсязі, невиконання ним зобов`язання з повернення кредитних коштів та наявність заборгованості за простроченим тілом кредиту.  
Умовами кредитування, які визначені у Довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна», 55 днів пільгового періоду», передбачена базова процентна ставка, в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році) – 2,5%, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) – 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. 
Не приймаючи як належний доказ погодження сторонами розміру процентної ставки за кредитом № б/н від 03 вересня 2010 року Довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ця Довідка не стосується спірного договору, а підписана по договору SAMDN50000035640224. 
Так, у підписаній відповідачем Довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна», 55 днів пільгового періоду» від 03 вересня 2010 року, зазначено, що вона підписана по договору SAMDN50000035640224, однак це буквено-цифрове значення не є номером договору, а є номером референсу клієнта – внутрішнім реєстраційним номером клієнта, що використовується для його ідентифікації.
Отже, згідно з Довідкою, яка підписана ОСОБА_1 , базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5% на місяць. 
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалась банком, зокрема, у період з 03 вересня 2010 року по 29 серпня 2014 року відповідачці нараховувались проценти  у розмірі 30% річних (2,5% на місяць), у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року – 34,8% річних (2,9% на місяць), з 01 квітня 2015 року по 23 червня 2020 року – 43,2% річних (3,6% на місяць).
У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Належних та допустимих доказів  на підтвердження того, що з відповідачкою було погоджено підвищення процентної ставки до 30%,  34,8%  та  43,2% річних АТ КБ «ПРИВАТБАНК» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано. 
Крім того, вбачається, що в період, коли банк почав застосовувати підвищені процентні ставки, діяла редакція ст. 1056-1 ЦК України, частина 3 якої передбачала, що встановлений   договором  розмір фіксованої процентної ставки  не  може  бути  збільшено  банком  в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в  односторонньому  порядку  є нікчемною.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.   
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, банк надав суду розрахунок заборгованості, в якому розмір заборгованості по процентам за період з 01 січня 2020 року по 23 червня 2020 року обрахований, виходячи з підвищених  процентних ставок, які в установленому законом порядку з відповідачкою не були погоджені. 
Розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, виходячи з базової процентної ставки 2,5% на місяць, погодженої сторонами, позивачем місцевому суду не надано. 
Даний порядок обрахунку процентів за користування кредитними коштами між сторонами в письмовій формі не погоджувався. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.
Відтак, розрахунок нарахованих відповідачу відсотків, не можна вважати правильним.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч.3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості по відсотках, оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав  ні місцевому суду, ні апеляційному суду у визначеному законом порядку, розрахунку заборгованості по процентах, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки 30 % річних (2,5% на місяць). 
Відтак, відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентах у заявлених позивачем розмірах та порядку нарахування. 
Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог за недоведеністю.
Оскільки, фактично вимоги банку викладені в апеляційній скарзі задоволені не були, судовий збір за апеляційний перегляд справи компенсації не підлягає.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись  ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст.  381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 
                                                          п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим відсотками скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні цих вимог з мотивів, наведених у цій постанові.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                   О.Ю. Кононенко

Судді :                                                                                               В.І. Криворотенко

                                                                                                           Т.А. Левченко