П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1200/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Анісімов Олег Валерійович  
Суддя-доповідач -  Совгира Д. І.   
19 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Совгири Д. І. 
суддів:  Франовської К.С.  Матохнюка Д.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,
представника позивача: Басюка А.Б.,
представника відповідача: Олар В.Г. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року  (повний текст якої складено в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальність «Інвест Альянс» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020  року - без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ “Інвест Альянс” згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.01.2012 року, є юридичною особою, зареєстрованою 29.03.2004 року, за місцезнаходженням: 50020, м. Чернівці, вул. Калинівська, буд. 13-в, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1038 120 0000 01159 (а.с. 8).
29.04.2020 року посадовими особами ГУ ДПС у Чернівецькій області, відповідно до підпунктів 19-1.1.1, 19-1.1.-2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1.19 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України проведено камеральну перевірку ТОВ “Інвест Альянс” з питань відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН протягом граничного терміну, яка документовано актом перевірки від 29.04.2020 року №1381/24-13-56-03/32874916 (а.с.10-11).
Результатами перевірки в діяльності позивача виявлено порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме згідно проведеної звірки, між даними податкових декларацій по ПДВ та даними Єдиного реєстру податкових накладних виявлено відхилення за травень, червень 2017 року на загальну суму ПДВ – 1105864,00 грн. При цьому, у висновку акта перевірки зазначено, що податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації  в Єдиному реєстрі податкових накладних. У разі порушення строків реєстрації/відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН, застосовуються штрафні санкції відповідно статті 120-1 ПК України.
У зв`язку із виявленням наведених вище порушень, 25.05.2020 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0048445603, яким до позивача на підставі статті 120-1 ПК України застосовано штраф в розмірі на суму 552932,00 грн (а.с.9). 
Судом також встановлено, що ТОВ “Інвест Альянс” оскаржувалося в адміністративному порядку винесене за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення №0048445603. Разом з цим, рішенням від 24.07.2020 року №23669/6/99-00-06-02-05-06 Державною податковою службою України скаргу ТОВ “Інвест Альянс” залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 25.05.2020 року №0048445603– без змін (а.с.12-13).
Так, предметом оскарження у цій справі є податкове повідомлення-рішення від 25.05.2020 року №0048445603, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 552932,00 грн, якому суд надасть оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.
При цьому суд зазначає, що позивачем не спростовується факт відсутності реєстрації податкових накладних, а виключно оскаржується рішення у зв`язку наявністю правової проблеми, суть якої полягає в різному тлумаченні сторонами справи положень статті 120-1 ПК України.
Отже, із врахуванням положень частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) обставини не реєстрації в ЄРПН податкових накладних, перелік яких наведено в реєстрі податкових накладних, не підлягають доказуванню, оскільки визнаються учасниками справи і у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
При цьому відповідно до абзацу четвертого цього ж пункту статті 201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Отже, підсумовуючи викладене слід прийти до висновку, що продавець товарів/послуг зобов`язаний зареєструвати в ЄРПН податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.
Зазначене положення носить імперативний характер, що слідує з відсутності таких слів як “має право”, “може” та наявності такого слова, як “підлягає”, а отже платник податку, в нашому випадку ТОВ “Інвест Альянс”, зобов`язаний реєструвати такі податкові накладні.
З точки зору застосування юридичної техніки при формуванні норм зобов`язального характеру (норма-припис), обов`язковим є передбачення відповідальності (санкції) за не виконання такої норми, оскільки відсутність такої норми нівелює норму зобов`язального характеру.
По своїй правовій природі норма, викладена в абзаці четвертому пункту 201.10 статті 201 ПК України, є нормою зобов`язального характеру (норма-припис), а отже має існувати норма, яка передбачає відповідальність за невиконання платником податку зобов`язання у вигляді обов`язку реєстрації податкової накладної.   
Статтею 120-1 ПК України визначена відповідальність платників податків за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної.
Тобто, законодавець передбачив для платників податків відповідальність за порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України.
Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення (що слідує з відзиву на позов) керувався положеннями пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України (в редакції до 23.05.2020 року) згідно якого відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. 
Згідно наведеної редакції ПК України, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній.
Винятком з цього є податкова накладна, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
При цьому надаючи оцінку цьому винятку, через призму граматичного, логічного та системного тлумачення норми права, слід прийти до висновку, що не підлягає притягненню до фінансової відповідальності за пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України платник податку, який не зареєстрував протягом граничного строку податкову накладну:
- яка не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування;   
- яка не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою.
Зазначений перелік є вичерпним і розширюваному тлумаченню не підлягає. 
Таке правозастосування відповідало висновку Верховного Суду, який викладений в його постанові від 11 грудня 2018 року по справі № 807/68/18. Так, зокрема, Верховний Суд зазначив, що системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307, дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).
Разом з цим, 23.05.2020 року набрав чинності Закон України від 16.01.2020 №466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", яким підрозділ 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 73 відповідно до якого штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень.
Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Виходячи зі змістовного та синтаксичного аналізу побудови наведеної вище норми права, можна зробити висновок, що таким чином законодавець мав на меті убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями п.  120-1.2  ст.  120 ПК України, у випадках та за умов, наведених у пункті 73 підрозділу 2  розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
При цьому, відповідно до вказаних змін, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним), без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.
Відповідно до  статті 58 Конституції України  закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.
У даному випадку законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення»  ПК України  в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого  статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 23 травня  2020 року, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.
У цій справі підставою для прийняття оскаржуваного рішення став акт камеральної перевірки від 29.04.2020 року №1381/24-13-56-03/32874916, яким задокументовано порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме згідно проведеної звірки, між даними податкових декларацій по ПДВ та даними Єдиного реєстру податкових накладних виявлено відхилення за травень, червень 2017 року на загальну суму ПДВ – 1105864,00 грн.
Аналізуючи викладене, слід прийти до висновку, що порушення позивачем вчинено у 2017 році, а виявлено 29.04.2020 року.
Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому  статтею 58  цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному  пунктом 44.7  статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивач не надав заперечень на акт перевірки, а отже рішення за наслідками перевірки, яка документована актом перевірки від 29.04.2020 року №1381/24-13-56-03/32874916 мало бути прийнятим протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки.
Такий строк мав сплинути до 23.05.2020 року (день набрання чинності Закону України від 16.01.2020 рок №466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві"), однак відповідач оскаржуване рішення прийняв 25.05.2020 року. У відзиві на позов відповідач будь-яких пояснень щодо цього суду не надав.
Як зазначалось судом вище, Законом України від 16.01.2020 року №466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", підрозділ 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 73, який визначав для позивача більш сприятливі умови щодо сплати штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних у період з 01.01.2017 року по 23.05.2020 року.
Натомість після 23.05.2020 року нормативне урегулювання змінено на менш сприятливе для позивача у цій справі, що слідує з положень статті 120-1 ПК України в чинній редакції. 
Отже, підсумовуючи наведене, слід прийти до висновку, що відповідач, розуміючи зміни, які внесені до ПК України Законом України від 16.01.2020 року №466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", свідомо прийняв оскаржуване рішення у строк, що перевищує 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, тим самим створивши позивачу менш сприятливі умови щодо сплати штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних.
Аналогічний правовий висновок зазначений у постановах Верховного Суду у від 29.07.2020 у справі № 2040/7658/18, від 10.08.2020 у справі № 640/6528/19 та ухвали від 03.11.2020 року у справі №824/528/20.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі “Рисовський проти України” підкреслив особливу важливість принципу “належного урядування”, який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Також Європейський суд з прав людини у справі “Лелас проти Хорватії” зазначив, що   державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах “Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки”, “Ґаші проти Хорватії”, “Трґо проти Хорватії”). 
У практиці ЄСПЛ (рішення "Спорронґ проти Швеції", "Серков проти України", "Щокін проти України") напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання держави у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме:
1) чи є втручання законним;
2) чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес;
3) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. 
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі “Стретч проти Сполученого Королівства” наголошує на одній з обов`язкових умов правомірності втручання у здійснення права власності – його пропорційності. Відновлення абстрактної “законності” само по собі не може виправдати втручання.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав.
У рішенні у справі “Чахал проти Об`єднаного Королівства” Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Отже, “ефективний засіб правового захисту” у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
У постанові від 01.02.2020 у справі №0940/2394/18 Верховний Суд зауважив, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. 
З урахуванням наведеного, суд констатує факт порушення відповідачем у спірних правовідносинах вимог принципу належного урядування, що призвело до існування спірного рішення суб`єкта владних повноважень, яке не відповідає вимогам пропорційності, а також вимозі законності станом на час ухвалення такого рішення.
Відтак, з метою ефективного захисту прав позивача у межах спірних правовідносин та забезпечення гарантій відновлення таких права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.05.2020 року №0048445603
При цьому, суд зазначає, що скасування вказаного податкового повідомлення-рішення не призведе до порушення балансу між публічними і приватними інтересами шляхом звільнення позивача від відповідальності за нереєстрацію податкових накладних, адже у такому разі відповідач не позбавлений можливості виконати вимоги пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, прийнявши нове податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкції у розмірі, передбаченому ПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  21 січня 2021 року.

Головуючий	 	 	Совгира Д. І.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Матохнюк Д.Б.