ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2757/21 Справа № 206/4713/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року                                                                 м. Дніпро

       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді - Деркач Н.М.,
суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

       У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії (том 1 а.с.1-10).
       Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2020 року клопотання представника ОСОБА_3 – адвоката Діденка Р.А. задоволено. Зобов`язано позивача надати суду та ОСОБА_3 заяву свідка, в якій зазначити в письмовому вигляді відповіді на питання (том 3 а.с.142 а).
       Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року задоволено клопотання представника ОСОБА_3 – адвоката Киселиці І.Ю. та до сторони позивача застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, а саме: стягнуто із ОСОБА_1 та з її адвоката - ОСОБА_2 штраф в дохід державного бюджету в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто по 630 гривень 60 копійок з кожного (том 3 а.с.153-154).
       Не погодившись з таким судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року скасувати.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про застосовування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу до сторони позивача через невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу (том 4 а.с.49-55).
       Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) подало до апеляційного суду, в порядку ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 12 листопада 2020 року залишити без змін, посилаючись на те, що висновки суду підтвердженні наявними в матеріалах справи письмовими доказами та відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства, тому зазначена ухвала є законною та обгрунтованою (том 4 а.с. 82-110). 
        ОСОБА_3 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з апелянтом щодо твердження про необґрунтованість та незаконність ухвали суду, вважає її законною та прийнятою з урахуванням усіх норм матеріального та процесуального права.
       Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак, згідно з ч.3 ст. 360 ЦПК України, його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.
       Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання представника ОСОБА_3 – адвоката Киселиці І.Ю., суд першої інстанції виходив з того, що ні від ОСОБА_1 , ні від її адвоката - Федосєєва Є.О. відповідей у формі заяви свідка не було надано до суду та ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2020 року не виконано, тому застосував до сторони позивача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, а саме: стягнуто із ОСОБА_1 та з її адвоката - ОСОБА_2 штраф в дохід державного бюджету в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто по 630 гривень 60 копійок з кожного.
       З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, зважаючи на наступне.
       Відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.
       Згідно з ч. 2 ст. 148 ЦПК України, у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
       Відповідно до ст. ст. 143, 144 ЦПК України, накладення штрафу є заходом процесуального примусу, що вчиняється судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
       Обсяг прав та обов`язків учасників справи визначений статтею 43 ЦПК України.
       З аналізу вищевказаних норм, колегія суддів приходить до висновку, що заходи процесуального примусу є саме судовим механізмом впливу на учасників судового процесу з метою спонукання останніх до належного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, а тому можуть бути застосовані саме за ініціативою суду, а не за клопотанням сторін чи їх представників.
       З матеріалів цивільної справи вбачається, що в ході судового розгляду, а саме: 12 листопада 2020 року, у відкритому судовому засіданні, представником відповідача  ОСОБА_3 – адвокатом Киселицею І.Ю., заявлено усне клопотання про накладення штрафу як на позивача, так і на його представника, в порядку ст. 148 ЦПК України, за невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.
       Однак, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було надано у відкритому судовому засіданні протокол опитування позивача від 11 листопада 2020 року, який залучено до матеріалів справи, що підтверджується журналом судового засідання від 12 листопада 2020 року відповідно (том 3 а.с. 151).
       У зв`язку з чим, було відкладено підготовче засідання на 26 листопада 2020 року (том 3 а.с. 155).
       19 листопада 2020 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на виконання ухвали суду від 06 жовтня 2020 року, надіслано на електронну пошту Самарського районного суду м.Дніпропетровська копію заяви ОСОБА_1 від 14 листопада 2020 року. У вказаній заяві позивачка зазначила, що свої позовні вимоги підтримує та від надання будь-яких додаткових пояснень по справі відмовляється на підставі ст. 63 Конституції України (том 3 а.с. 158-159). 
       З огляду на зазначене, апеляційний суд не вбачає в діях сторони позивача ознак зловживання процесуальними правами, зокрема вчинення дій, які б перешкоджали судочинству, а тому вважає безпідставним застосування судом першої інстанції заходів процесуального примусу до  ОСОБА_1 та її адвоката - Федосєєва Є.О.
       Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, та приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до сторони позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.
       Враховуючи вищезазначене, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.        

       Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.
       Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року про застосування до сторони позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу скасувати.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Головуючий:                 Н.М. Деркач

       Судді: Е.Л.Демченко

                                                                                        І.Ю. Ткаченко