ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/22067/20	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 33/817/60/21 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ст.44-3КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника соби, яка притягнута до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , адвоката Синюка А.С.,  
розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Синюка А.С. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2020 року, 
в с т а н о в и в:

       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2020 року прийнято рішення визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено часиною першою статті 44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі (1000) однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави. 
       Як визнав суд, ОСОБА_1 29 листопада 2020 року, ФОП закладу громадського харчування «Натура» що за адресою: місто Тернопіль, вул. Шептицького, 1, не вжито відповідних заходів щодо унеможливлення діяльності закладу, чим порушено вимоги пп.1 п.15 Постанови КМУ №6412 від 22.07.2020 року із змінами затвердженими постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 року у відповідності до ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2020 року із змінами та доповненнями, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті статтею 44-3 КУпАП.
       Також, ОСОБА_1 29 листопада 2020 року, ФОП закладу громадського харчування «Натура» що за адресою: місто Тернопіль, вул. Шептицького, 1, не вжито відповідних заходів щодо унеможливлення діяльності закладу, чим порушено вимоги пп.1 п.15 Постанови КМУ №6412 від 22.07.2020 року із змінами затвердженими постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 року у відповідності до ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2020 року із змінами та доповненнями, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті статтею 44-3 КупАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Синюк А.С. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . За ст.44-3 КупАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінстративного правопорушення.
Свої доводи мотивує тим, що працівники поліції невірно кваліфікували дії ОСОБА_1 , оскільки в протоколі зазначено про порушення пп.2 п.15 постанови КМУ № 614 від 22.07.2020 року зі змінами та доповненнями згідно постанови КМУ № 1100 від 11.11.2020, тобто приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах. 
Також вказує, що не зазначено в якій саме редакції Закону України “Про захист населення від інфекційних хвороб” інкримінується порушення правил ОСОБА_1 .
На думку апелянта, рапорти працівників УПП в Тернопільській області не можуть вважатись допустимими доказами винуватості особи, оскільки працівники поліції є зацікавленими особами.
Зазначає, що матеріали справи не містять жодних відомостей про осіб, які ніби-то відвідували гастропаб “Натура”, а також не допитано останніх, не встановлено статус присутніх осіб
Також вказує, що в матеріалах відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували хто саме є керівником гастропабу “Натура”.
Посилається на те, що долучені відеоматеріали до справи не містять привязки до дати, часу здійснення запису та не можливо встановити коли та ким їх створено.
Крім того стверджує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено чи проводилась відеофіксація та за допомогою яких технічних засобів.
Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 24.12.2020 року як пропущений з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови апелянт не отримував.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Синюка А.С. які підтримали подану апеляційну скаргу та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просять просить поновити строк на апеляційне оскарження і скасувати постанову суду першої інстанції, закривши провадження по справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків. 

Як слідує з матеріалів провадження, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 проводився без участі останнього. 
Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. 
Будь-які відомості щодо направлення ОСОБА_1 копії постанови суду від 24 грудня 2020 року в матеріалах справи відсутні.
Апеляційна скарга подана захисником особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвокатом Синюк А.С. 04 січня 2021 року, згідно штампу на конверті.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити. 

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Так, відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП суд першої інстанції обмежився наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 061141 від 02 грудня 2020 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 061142 від 02 грудня 2020 року; рапортами інспектора чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 28.11.2020 року та 29.11.2020 року; відеометеріалами; усними поясненнями працівників закладу; ліцензією на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 18 травня 2020 року; постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2020 року, якою встановлювалось порушенняправил щодо карантину ОСОБА_1 . В ПАБ “Натура”.
Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Разом з тим, протоколи про адміністративне правопорушення від 01.12.2020 року, щодо подій 28.11.2020 року та 29.11.2020 року, без їх належного правового аналізу, не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечним доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. 
Також судом не враховано, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного свідка та понятого, незважаючи на те, що правопорушення працівниками поліції зафіксовано в присутності значної кількості осіб, згідно відеоматеріалів долучених до матеріалів справи.
Наведені вище обставини свідчать про невідповідність протоколів про адміністративне правопорушення від 28.11.2020 року та 29.11.2020 року відносно ОСОБА_1 приписам ст.256 КУпАП, якими регламентовано вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення. 

Рапорт працівника поліції, який в судовому засіданні не допитувався та копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і тому, в контексті положень ст.251 КУпАП не можуть бути доказом по даній справі.

Також в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за дотримання карантинних заходів у гастропабі “Натура”.
Посилання суду першої інстанції на ліцензією, якою ОСОБА_1 надано право на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 18 травня 2020 року, жодним чином не підтверджує той факт, що саме ОСОБА_1 є відповідальним за умови дотримання протиепідемічних заходів у закладі громадського харчування “Натура”.

Не можуть вважатися доказом вини ОСОБА_1 відеоматеріали, на які зіслався місцевий суду, мотивуючи свій висновок про притягнення його до адмінвідповідальності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого проводився розгляд справи, відсутні будь-які відомості щодо проведення відеофіксації правопорушення, а також у протоколі не зазначено, що будь-які відеоматеріали долучаються до матеріалів справи. 
Окрім того, вказані відеоматеріали жодним чином не свідчать про факт приймання відвідувачів в закладі розважальної діяльності, оскільки не встановлено статус осіб, які знаходяться на відео та час запису, а також в жодного з них працівниками поліції не відібрано пояснення щодо обставин їх перебування у закладі.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, не відповідають фактичним обставинам справи і містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за якою Тернопільським міськрайонним судом притягнуто його до адміністративної відповідальності.
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
       Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, відповідальність за які передбачена ст.44-3 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, а відтак провадження по справі відносно нього слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Синюк А.С. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Синюк А.С.— задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП — скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.