Ухвала        
 
10 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 760/17256/19-ц   
 
провадження № 61-16104св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_3 і представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року у складі судді Українця В. В. та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Саліхова В. В., Шахової О. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності 
на квартиру, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.
Позовна заява мотивована тим, що 15 серпня 2018 року йому стало відомо про порушення його прав на об`єкт нерухомості, а саме квартиру 
АДРЕСА_1 . Так, відповідно до договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 05 грудня 2006 року № 167/С 
він був єдиним інвестором вищевказаної квартири. Управителем Фонду фінансування будівництва було публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика» (далі - ПАТ «Банк «Таврика»), яке ліквідовано.
Відповідно до пункту 5.2 вказаного договору сума оплати за квартиру була встановлена у розмірі 545 778 грн, яка була ним сплачена у повному обсязі. Проте 06 жовтня 2015 року державним реєстратором управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві 
Дуднік О. С. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності на цю квартиру за ОСОБА_3 .
Позивач вважав, що ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності на квартиру на підставі підроблених документів, у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження № 12019100090003784. Доказом того, що право власності на квартиру ОСОБА_3 зареєстрував за собою на підставі підроблених документів є лист Національного банку України від 17 вересня 2018 року, в якому зазначено, що він, ОСОБА_1 , є єдиним учасником Фонду фінансування будівництва, який має права на спірну квартиру.
У подальшому ОСОБА_3 відчужив вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 2015 року ОСОБА_2 , який цього самого дня зареєстровав за собою право власності на квартиру на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лабутіної Ю. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 
Дізнавшись про порушення відповідачами його прав на квартиру, він звернувся зі скаргою до комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, в якій просив скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спірну квартиру. На підставі висновків вищевказаної комісії Міністерством юстиції України було прийняло накази від 21 листопада 
2018 року № 3671/5 та від 04 грудня 2018 року № 3793/5, якими рішення 
про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 
та за ОСОБА_3 були скасовані. Після прийняття Міністерством юстиції України вищевказаних наказів він зареєстрував за собою право власності на квартиру, проте ОСОБА_2 не визнає його право власності на квартиру, оспорює та вважає себе законним власником квартири, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири є дійсним і він 
є добросовісним набувачем. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд: визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений 20 листопада 
2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю. Ю., недійсним. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу квартири від 20 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_3 
та ОСОБА_2 , недійсним. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Задовольняючи частково позов  ОСОБА_1 , суд першої інстанції, застосувавши положення статей 203,215 ЦК України, виходив із того, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачем, а тому оспорюваний договір купівлі-продажу цієї квартири від 20 листопада 2015 року, укладений між відповідачами, порушує його законні права та інтереси. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на квартиру, суд першої інстанції виходив із того, що право власності на квартиру вже зареєстровано за  ОСОБА_1  і відповідачами таке право не оспорюється. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року - без змін. 
Погоджуючись із висновками районного суду, апеляційний суд також 
зазначив, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 , оскільки право власності на неї він вже зареєстрував за собою 13 грудня 2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 грудня 2018 року. Оскільки вищевказана квартира на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , а укладений між відповідачами договір купівлі-продажу вказаної квартири від 20 листопада 2015 року недійсним не визнавався, тому наявні правові підстави для визнання цього оспорюваного договору недійсним, так як він порушує права та інтереси позивача, як власника квартири. Крім того, позивач не пропустив строк позовної давності, так як про порушення свого права йому стало відомо у серпні 2018 року, доказів зворотного матеріали справи не містять, а з позовом до суду він звернувся 
у червні 2019 року. 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовити. 
У касаційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2020 року за касаційною скаргою представника  ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали 
з Солом`янського районного суду м. Києва. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - про зупинення дії рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року відмовлено. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2020 року клопотання представника  ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - про зупинення дії судового рішення задоволено. Дію рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року зупинено до закінчення його перегляду у касаційному порядку. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової 
палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року відзив ОСОБА_3 , який за змістом є касаційною скаргою, залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2021 року клопотання 
 ОСОБА_3 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задоволено. Поновлено ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 жовтня 
2020 року. Відкрито касаційне провадження у вищевказаній справіза касаційною скаргою  ОСОБА_3 .
У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання 
права власності на квартиру, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним призначено до судового розгляду. 
Аргументи учасників справи 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга представника  ОСОБА_2  - ОСОБА_4 - мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, зазначаючи про те, що позивач звернувся до Солом`янського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення злочину щодо підробки документів, на підставі яких ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності на спірну квартиру, у зв'язку із чим було відкрито кримінальне провадження, не звернули уваги на те, що належним 
доказом підробки документів може бути лише вирок суду, якого щодо цих зазначених обставин немає. Також суди не врахували, що  ОСОБА_2 
є добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки у ОСОБА_3 були усі наявні документи, що підтверджували його право власності на спірну квартиру. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки 
ОСОБА_2 відкрито користується спірною квартирою більше трьох років, а позивач, пред'являючи у червні 2019 року позов, обґрунтовував його письмовими доказами, датованими 2015 роком. Отже, позивач міг знати про порушення своїх прав та подати позов в межах строку позовної давності, проте не зробив цього, а доказів про те, коли він дізнався про порушення свого права суду він не надав. 
У грудні 2020 року та у березні 2021 року до Верховного Суду 
від представника  ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - надійшли 
клопотання про зупинення провадження у справі, в яких зазначено, що однією з обставин, на яку послався позивач, є реєстрація за ним 13 грудня 2018 року права власності на спірну квартиру, яку було здійснено, у тому числі, у зв`язку із скасуванням наказами Міністерства юстиції України 
від 21 листопада 2018 року № 3671/5 та від 04 грудня 2018 року № 3793/5 рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру 
за ОСОБА_2 і за ОСОБА_3 . Вказані накази Міністерства 
юстиції України оспорються ОСОБА_2  в Окружному адміністративному суді м. Києва у справі № 640/4754/19, рішення в якій по суті ще не ухвалено. З огляду на зазначене є необхідність зупинення провадження у справі, 
яка переглядається, до набрання законної сили судового рішення по суті 
в адміністративній справі № 640/4754/19 на підставі статті 251 ЦПК України. 
Касаційна скарга  ОСОБА_3  мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного провадження за правилами, встановленими статтями 274-279 ЦПК України, без повідомлення і виклику сторін. Разом з тим, ціна позову, вартість квартири, у цій справі перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виключає розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Таким чином, суди попередніх інстанцій розглянути справи без його участі, що позбавило можливості реалізувати йому права, передбачені у статті 43 ЦПК України. 
Відзиви на касаційні скарги до Верховного Суду не надходили
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі, але з інших підстав, аніж зазначених в клопотанні представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року справу № 461/12525/15 за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
Першої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_7 , 
ОСОБА_8 , ЛКП «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою 
ОСОБА_6 , подану представником ОСОБА_9 , на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Справа прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду (провадження № 14-190цс20).
Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо збалансування прав попереднього та нового (добросовісного) власника майна у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що 
у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд 
Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду 
у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи 
№ 461/12525/15.
Разом з тим, Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення 
клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що в Окружному адміністративному 
суді м. Києва у справі № 640/4754/19 ОСОБА_2 оспорються накази Міністерства юстиції України від 21 листопада 2018 року № 3671/5 
та від 04 грудня 2018 року № 3793/5, які стали однією з підстав для 
реєстрації за  ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, оскільки передбачених законом підстав для цього немає. 
Керуючись статтею 251, пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - про зупинення провадження у справі 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним до розгляду 
в Окружному адміністративному суді м. Києва справи № 640/4754/19відмовити.
Зупинити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 461/12525/15, провадження № 14-190цс20, за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ЛКП «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння.
Ухвала оскарженню не підлягає.   
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова 
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець