ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1621/21 Справа № 201/5370/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.
               за участю секретаря – Мазур Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи — приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. 
У своєму позові ОСОБА_5 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із: квартири АДРЕСА_1 , транспортного засобу марки Volkswagen Tiguan, д/н НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_2 та транспортного засобу марки Волга, д/н НОМЕР_3 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є позивач ОСОБА_5 , син померлого ОСОБА_3 та мати померлого ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_5 , подавши до приватного нотаріуса ДМНО Батової Л.Г. відповідні заяви. Позивач звернулась до приватного нотаріуса ДМНО Батової Л.Г. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 , однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки позивачем не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на зазначене майно. Позивач зазначає, що правовстановлюючі документи щодо належності спірного майна спадкодавцеві у неї відсутні, оскільки вони перебувають у невідомій позивачу ОСОБА_2 , яка начебто мешкала з померлим. Позивач вказує, що в усній формі зверталася до ОСОБА_2 з вимогою надання вказаних документів, на що отримала відмову, а тому була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом (а.с.2-5).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Л.Г., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом — задоволено.
Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_5 право власності на транспортний засіб марки Volkswagen Tiguan, д/н НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_5 право власності на транспортний засіб марки ГАЗ 31105, д/н НОМЕР_3 , 2004 року випуску, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 сплачений останньою судовий збір у розмірі 9605 грн. (а.с.223-225).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.227-228).

В порядку ст. 360 ЦПК України від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність рішення суду, просила, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_5 – ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 11).
Після смерті останнього відкрилася спадщина, що складається із: квартири АДРЕСА_1 , транспортного засобу марки Volkswagen Tiguan, д/н НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_2 та транспортного засобу марки Волга, д/н НОМЕР_3 , які належали померлому на праві власності (а.с. 130,158).
22 березня 2019 ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Батової Л.Г. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька (а.с. 109).
Син померлого ОСОБА_3 та мати померлого ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_5 , подавши до приватного нотаріуса ДМНО Батової Л.Г. відповідні заяви (а.с. 118,122).
Постановою приватного нотаріуса ДМНО Батової Л.Г. від 16 травня 2019 року ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки позивачем не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на зазначене майно (а.с. 124).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 є спадкоємицею ОСОБА_6 за законом, але в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне майно, вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду.
Згідно із ст. 1216 — 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу
Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно послався на п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно визнання права власності суперечить вимогам ст. 182, 1299 ЦК України, ст. 3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, колегія суддів відхиляє, як такі, що тлумачаться відповідачем на власний розсуд, що є зручним для апелянта. 
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_5 є спадкоємицею ОСОБА_6 за законом, але в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне майно, вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі.
Доводи апеляційної скарги, що відповідач жодним чином не порушувала будь-якого права позивача, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи є копія спадкової справи №12/2019, заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій наявна заява відповідача ОСОБА_2 про прийняття всього спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , з яким з її слів вона проживала однією сім`єю та вела спільне сумісне господарство як дружина з жовтня 2006 року. Така заява дає суду всі підстави вважати, що відповідач також претендує на спадкове майно, а тому є належним відповідачем по справі. Крім того, відповідач оскаржувала ухвалу про відкриття провадження, заперечувала проти позовних вимог та відповідно подала апеляційну скаргу на рішення суду.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, підстав для скасування судового рішення, не встановлено.
Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року - залишити без змін. 

Постанову суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: