ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10342/19                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                           Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                                         Федотова І.В., Коротких А.Ю.
          за участю секретаря                                                            Ковтун К.В.          
                                                  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УМС Поліестер" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "УМС Поліестер" звернулося до суду з   позовом до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0009164208 від 20.05.2019 року, № 0009174208 від 20.05.2019 року, № 0009194208 від 20.05.2019 року, № 0009184208 від 20.05.2019 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-159 від 20.05.2019 року. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт посилається на необґрунтованість позовних вимог та хибність висновків суду першої інстанції про неправомірність рішень податкового органу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно  з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.
У судовому засіданні представником апелянта було заявлено усне клопотання про витребування у позивача додаткових доказів.
Вислухавши думку представника позивача, колегія суддів відмовила у задоволенні  усного клопотання про витребування додаткових доказів, з підстав не зрозумілості та необгрунтованості останнього. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що контролюючим органом в період з 25.03.2019 року по 05.04.2019 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "УМС Поліестер" з питань повноти нарахування і своєчасності сплати до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 року  по 31.12.2018 року.
Результати вказаної перевірки оформлені Актом від 12.04.2019 року № 013/26-15-42-08-35980924.
В ході перевірки було встановлено, що позивачем порушено, зокрема:
-підпункту "е" пункту 164.2.17, пункту 164.2 статті 164. пункту 164.5 статті 164, підпункту 164.2.4 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168, пункту 171.2 "а" статті 171, пункту 173.1 статті 173, підпункту "є" 14.1.47 пункту 14.1 статті 14, підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, внаслідок чого, встановлено заниження сум податку на доходи фізичних осіб за період який перевірявся на загальну суму 1 421 253, 44 грн. (у тому числі: за 2018 - 1 421 253, 44 грн.);
- частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме: ТОВ "УМС Поліестер" використовував найману працю без укладання трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики і адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника па роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
- пункту 51.1 статті 51, абзацу "а", абзацу "б" пункту 176.2 статті 176 Податковою кодексу України, в результаті чого встановлено порушення в частині подання не у повному обсязі відомості податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) па користь платника податків за перевіряємий період III- IV кв. 2017 та І-ІІ 2018;
- підпункту 1.7.16., 1 підпункту 1.5 пункту 16 підрозділу 10 розділу XX,  підпункту 1.6. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, пункту 57.1 статті 57, пункту 54.2 статті 54 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податкового зобов`язання по військовому збору в сумі 98 721,40 грн. (в тому числі: за 2018 - 98    721,40 грн.);
- пункту 1, пункту 4 частини другої статті 6, пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (зі змінами га доповненнями), подано невірні звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 4) та січень, лютий, березень, квітень, травень 2018 року, не в повному обсязі нараховано та перераховано ЄВ із суми виплаченої заробітної плати на загальну суму 130495,32 грн., в тому числі: січень 2018 року -113    560,00 грн., лютий 2018 року - 189    609,75 грн., березень 2018 - 144    815, 00 грн., квітень 2018 року - 102 280,00 грн., травень 2018 - 44895, 00 грн.
06.05.2019 року ТОВ "УМС Поліестер" було подано заперечення на Акт перевірки.
Листом ГУ ДФС у м. Києві від 15.05.2019 року № 91712/10/26-15-42-08-27 (вх. № 18 від 27.05.2019) повідомлено Товариство про результати розгляду заперечення, а саме: про їх часткове задоволення.
Вирішено висновки Акту документальної позапланової виїзної перевірки від 12.04.2019 року №013/26-15-42-08-35980924 викласти в наступній редакції: 
- підпункту "е" пункту 164.2.17, пункту 164.2 статті 164. пункту 164.5 статті 164, підпункту 164.2.4 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168, пункту 171.2 "а" статті 171, пункту 173.1 статті 173, підпункту "є" 14.1.47 пункту 14.1 статті 14, підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, внаслідок чого, встановлено заниження сум податку на доходи фізичних осіб за період який перевірявся на загальну суму 1    378    038, 90 грн. (у тому числі: за 2018 - 1    378    038, 90 грн.);
- частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме: ТОВ "УМС Поліестер" використовував найману працю без укладання трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики і адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника па роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
- пункту 51.1 статті 51, абзацу "а", абзацу "б" пункту 176.2 статті 176 Податковою кодексу України, в результаті чого встановлено порушення в частині подання не у повному обсязі відомості податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) па користь платника податків за перевіряємий період III- IV кв. 2017 та І-ІІ 2018;
- підпункту 1.7.16., 1 підпункту 1.5 пункту 16 підрозділу 10 розділу XX,  підпункту 1.6. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, пункту 57.1 статті 57, пункту 54.2 статті 54 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податкового зобов`язання по військовому збору в сумі 95318, 40 грн. (в тому числі: за 2018 - 95 318,40 грн.);
- пункту 1, пункту 4 частини другої статті 6, пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (зі змінами га доповненнями), подано невірні звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 4) та січень, лютий, березень, квітень, травень 2018року, не в повному обсязі нараховано та перераховано ЄВ із суми виплаченої заробітної плати на загальну суму 130495,32 грн., в тому числі: січень 2018 року -113    560,00 грн., лютий 2018 року - 189    609,75 грн., березень 2018 - 144    815, 00 грн., квітень 2018 року - 102 280,00 грн., травень 2018 - 44895, 00 грн.
На підставі акта перевірки відповідачем було винесено наступні оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимогу:
-№ 0009164208 від 20.05.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 1 312 020,44 грн. та донараховано штрафні санкції на суму 919 524,06 грн.;
- № 0009174208 від 20.05.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 91 257,10 грн. та донараховано штрафні санкції на суму 63 754,60 грн.;
- № 0009194208 від 20.05.2019 року, яким донараховано штрафні санкції на суму 510,00 грн.;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-159 від 20.05.2019 року, якою збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску на суму 130 495,32 грн.;
- рішення № 0009184208 від 20.05.2019 року, яким донараховано штрафні санкції на суму 65 247,66 грн.
Не погоджуючись з вказаними  рішеннями та вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;
Відповідно до підпунктів 168.1.1 та 168.1.2. податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, що визначена статтею 167 Податкового кодексу України. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Так, пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України передбачено, що ставка податку становить 15 відсотків від об`єкта оподаткування.
Відповідно до пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема,  доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору (підпункти 164.2.1, 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України).
В силу приписів статті 2 КЗпП України, працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Статтею 24 цього КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім; при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.
В даному випадку перевіркою встановлено, що Товариством не подавались повідомлення про прийняття 19 працівників на роботу (перелік "працівників" наведений в таб. № 7 Акту), чим порушено вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі також - КЗпП України), а саме: використання найманої праці без укладення трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення форму вашим та реалізації державної політики і адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Під час перевірки відповідачем було досліджено наступні документи; звітність підприємства; фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва; відомості нарахування та виплати заробітної плати; банківські виписки; прибуткові/видаткові касові ордери; договори; заяви; накази по особовому складу (штатний розпис); акти виконаних робіт; звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт; оборотно-сальдові відомості по рахунках 6411, 642, 661 3771, 661, 651, 631 (загальна оборотно-сальдова відомість).
Водночас, як правильно звернуто увагу судом першої інстанції, у п.3.1. Акту перевірки "Дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (наявність заборгованості з виплати заробітної плати)" зазначено, що при перевірці дотримання роботодавцем законодавства про працю щодо укладання цивільних та трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками та фізичними особами, порушень не встановлено.
Також контролюючим органом було встановлено, що позивачем занижено суму податку на доходи фізичних осіб за період, який перевірявся, на загальну суму 1 312 020,44 грн., в тому числі: 106 786, 90 грн. - податок на доходи фізичних осіб з заробітної плати: 1 205 251, 53 грн. - податок на доходи фізичних осіб з суми коштів, виданих працівникам Товариства на представницькі та інші витрати.
Проте, знову ж таки у п. 3.2. Акту перевірки "Податок на доходи фізичних осіб" зазначено, що за результатами перевірки повноти сплати (перерахування) до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб (згідно з наданих до перевірки первинних регістрів бухгалтерського обліку та оборотно - сальдових відомостей по рахунку 6411 "податок на доходи фізичних осіб" ТОВ "УМС Поліестер") порушень не встановлено.
Також відповідачем було встановлено заниження позивачем податкового зобов`язання по військовому збору на загальну суму 91 257,10 грн., в тому числі: - 82 359,67 грн. - військовий збір з сум коштів, виданих працівникам Товариства на представницькі та інші витрати; 8    897, 40 грн. - військовий збір з сум заробітної плати.
Однак, у п. 3.3. Акту перевірки "Військовий збір" зазначено, що за результатами перевірки повноти сплати (перерахування) до бюджету утриманих сум військового збору (згідно з наданих до перевірки первинних регістрів бухгалтерського обліку то оборотно-сальдових відомостей по рахунку 6426 "Військовій збір" ТОВ "УМС Поліестер") порушень не встановлено.
Також контролюючим органом встановлено заниження Товариством зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску на суму 130 495,32 грн., водночас у п.3.4 Акту перевірки "Єдиний внесок" зазначено, що перевіркою повноти визначення єдиного внеску за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року не встановлено його заниження.
Вказані обставини свідчать про те, що висновки контролюючого  органу  щодо наявності порушень суперечать  висновкам наведеним у Акті перевірки та встановленим саме документальною позаплановою виїзною перевіркою обставин.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що висновки про порушення Товариством вимог норм законодавства зроблено на підставі інших відомостей.
          Як було зазначено судом вище, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства за наслідками якої встановлено факт порушення Товариством частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України.
Водночас, колегія суддів зазначає, що перевірка контролюючим органом дотримання норм законодавства з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) повинна проводитись у відповідності до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України.
Так, згідно вказаної норми законодавства,  фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. 
Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо) ( п. 80.6. статті 80 ПК України).
Відповідно до пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації проводиться фактична перевірка.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що перевіряючи наявність належного оформлення трудових відносин та встановлення факту порушення трудового законодавства позивачем, контролюючий орган вийшов за межі повноважень під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Стосовно порушення позивачем податкового законодавства в частині не сплати обов`язкових платежів до бюджету з сум заробітної плати працівників Товариства, колегія суддів зазначає наступне.
Так, в Акті перевірки зазначено, що ТОВ "УМС Поліестер" порушено податкове законодавство в частині сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що виявилося у несплаті із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), а саме: єдиного соціального внеску па суму 130 495,32 грн.; ПДФО на суму 106 768, 90 грн., військового збору на суму 8 897, 41 грн.
Вказаних висновків контролюючий орган дійшов на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 19.04.2016 року у провадженні №1-кс/756/935/18 (унікальний №759/5043/18), якою слідчій групі у кримінальному провадженні №32017100050000039 надано дозвіл на проведення обшуку документів щодо взаємовідносин ТОВ "УМС Поліестер" із відповідними контрагентами та вилучення договорів (контрактів, угод) з додатками та доповненнями до них, рахунків-фактур, накладних, видаткових накладних, актів приймання-передачі, довіреностей (доручень), податкових накладних, товарно-транспортних накладних, платіжних доручень, складських карток, банківських виписок, сертифікатів (свідоцтв, паспортів якості) на відвантаження ТМЦ, а також роздрукованих витягів з електронних реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, які містять облікові записи про вищезазначені фінансово-господарські операції, відомості щодо кредиторської та дебіторської заборгованості із зазначенням СГД, оборотно-сальдових відомостей та бухгалтерських документів по рахункам 311, 631 та 361, чорнових записів.
Зокрема, як зазначено у Акті перевірки, контролюючим органом було досліджено копії наявних документів у матеріалах кримінального провадження № 32016041640000026 від 07.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 205, частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, а саме: копії видаткових касових ордерів про виплату інших витрат та заробітної плати за період січень 2018 - травень 2018 року в розмірі 593 160,55 грн.".
Тобто, фактично під час перевірки контролюючим органом використано інформацію, викладену у матеріалах кримінального провадження №32016041640000026, яку отримано в якості додатку до службового листа слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві від 30.01.2019 року за №555/26-15-23-0919 по кримінальному провадженню № 32016041640000026.
У матеріалах справи наявна копія супровідного листа слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві від 30.01.2019 року за №555/26-15-23-0919, в якому зокрема зазначено, що  в ході огляду вказаних [вилучених] документів встановлено, що робітники ТОВ "УМС Поліестер" отримують заробітну платню, аванси та бонуси у готівковій формі, без проведення по бухгалтерському та податковому обліку підприємства та сплати у повному обсязі єдиного внеску та податку на доходи фізичних осіб".
Саме на підставі вказаної інформації контролюючий орган дійшов висновків про порушення Товариством податкового законодавства в частині сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб.
Водночас, як правильно зазначив суд першої інстанції, належним чином засвідчених копій видаткових касових ордерів про виплату інших витрат та заробітної плати за період січень 2018 - травень 2018 року в розмірі 593 160,55 грн. в якості доказів до Акту перевірки не долучено, суду для ознайомлення та дослідження не надано.
Наявні ж у матеріалах справи копії документів, які надані податковим органом, зокрема копії видаткових касових ордерів, у розумінні ст.72 КАС України не є належними доказами у справі, оскільки останні не завірені належним чином, є чорновим варіантом на яких містяться зайві дописи, виправлення та інш. Оригінали ж таких документів не надано до суду. До того ж вказані ордери не відповідають формі, згідно додатку №2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 29.12.2017 року №148, не містять всіх обов`язкових реквізитів, не підписані уповноваженими особами підприємства, не містять відбиток штампа або напис «Оплачено» із зазначенням дати (числа, місяця, року), містять виправлення, а отже не відповідають вимогам чинного законодавства.
Колегія суддів зазначає, що службовий лист слідчого також не є належним доказом допущення роботодавцем працівників до виконання робіт, і відповідно, використання найманої праці фізичних осіб без оформлення трудових відносин, в межах розгляду адміністративної справи №640/10342/19.
З наведених вище підстав, а саме у зв`язку з ненаданням відповідачем належним чином засвідчених копій видаткових касових ордерів, колегія суддів вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами доводи контролюючого органу про неутримання  Товариством податку на доходи фізичних осіб з суми коштів, виданих працівникам Товариства на представницькі та інші витрати, на загальну суму 1 205 251,53 грн.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що у Акті перевірки не наведено також  жодного належного доказу, який підтверджує факт видачі готівкових коштів працівникам Товариства, які наведені в таблиці на сторінках № 5-11 Акту, і відповідно, порушення Товариством законодавства щодо оподаткування доходів фізичних осіб з суми коштів, виданих працівникам Товариства на представницькі та інші витрати. Фактично, єдиним доказом, наданим відповідачем суду в обґрунтування правомірності проведеної перевірки, за результатами проведення якої контролюючим органом донарахований податок, єдиний внесок та військовий збір з "заробітної плати" є інформація слідчого про наявність видаткових касових ордерів про виплату інших витрат та заробітної плати за період січень 2018 - травень 2018 року, які містяться у матеріалах кримінального провадження № 32016041640000026 від 07.04.2016 року, проте, доказів на підтвердження висновку слідчого, викладеного у супровідному листі, а також висновків Акту перевірки відповідачем не надано.
До того ж Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав, що сам факт порушення кримінальної справи не може бути підставою для притягнення платника податків до юридичної відповідальності та доводити винуватість особи у вчиненні злочину, доки вину такої особи  не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
В даному випадку контролюючим органом не будо надано до суду вироків судів стосовно посадових осіб Товариства.
З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність висновків контролюючого органу щодо заниження  Товариством суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску, та як наслідок про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № 0009164208 від 20.05.2019 року, № 0009174208 від 20.05.2019 року, № 0009194208 від 20.05.2019 року, № 0009184208 від 20.05.2019 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-159 від 20.05.2019 року.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить. 
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
  Оскільки судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року - залишити без змін.
 Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 20.01.2021 року.

Головуючий суддя:                                                    Є.В. Чаку

          Судді:                                                                         І.В. Федотов

                                                                                          А.Ю. Коротких