Номер провадження: 22-ц/813/1566/21 
Номер справи місцевого суду: 522/7003/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення способу участі у виховані дітей та спілкуванні з ними,

ВСТАНОВИВ:
22 квітня 2019 року надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними.
18 червня 2019 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, відповідно якого ОСОБА_1 просила встановити батькові ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні дітей – сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 : спільний відпочинок протягом другої частини літніх канікул з 1 по 31 серпня; необмежене спілкування особисто, засобами телефонного зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, за умови, що батько забезпечить дітей телефонами, комп`ютерами або іншими аналогічними пристроями, а також навчить користуватися ними; побачення з сином п`ять разів на тиждень з понеділка по п`ятницю з 12:30 год до 16:год; побачення з донькою п`ять разів на тиждень, у вівторок, четвер та суботу з 08:0 год. до 14:00 год. під час занять у Центрі дитячої творчості і освіти «Моряна», у понеділок, середу та п`ятницю з 18:00 год. до 22:00 год. у день побачення батько особисто забирає дітей з навчально-виховних закладів після закінчення занять; після закінчення побачення батько особисто привозить дітей додому, де вони проживають разом з матір`ю АДРЕСА_1 .
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми – донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з дітьми – донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення систематичних побачень батька з дітьми наступним чином: - п`ять разів на тиждень із понеділка по п`ятницю: із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 13.00 год. до 20.00 год.; із донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 17.00 год. до 20.00 год. - спільний відпочинок батька з дітьми половину літніх канікул та святкові дні встановити за попередньою домовленістю між батьками; - необмежене спілкування батька з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; у день побачень ОСОБА_2 особисто забирає дітей із навчально-виховних закладів та привозить їх додому, де вони проживають разом із матір`ю – ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
07 листопада 2019 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Гніздовської Г.М. до суду надійшла заява, згідно якої просила суд розподілити судові витрати, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15768,40 грн., що складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 15000,00 грн.
13 листопада 2019 року представник ОСОБА_1 – адвокат Гніздовська Ганна Михайлівна надала суду клопотання про приєднання до матеріалів справи оригінал виписки по рахунку АО «Юріс Феррум» та просила врахувати доказ при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Гніздовської Г.М. про вирішення питання про судові витрати відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_5 звернулась до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 15000 гривень, посилаючись на порушення норм процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що:
1) виписка по рахунку АО «Юріс Феррум» є належним, допустимим та достовірним доказом;
2) зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони, а не на підставі відзиву, поданого відповідачем;
3) представництво у службі у справах дітей відноситься до надання правової допомоги у справі, на підтвердження представництва інтересів ОСОБА_1 у службі у справах дітей до апеляційної скарги додано відповідні ордери.
Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, представник ОСОБА_2 – ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на неї, у якій зазначив, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не можуть прийматись до уваги.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 13 січня 2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Так, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на наступні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми – донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з дітьми – донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення систематичних побачень батька з дітьми наступним чином: - п`ять разів на тиждень із понеділка по п`ятницю: із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 13.00 год. до 20.00 год.; із донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 17.00 год. до 20.00 год. - спільний відпочинок батька з дітьми половину літніх канікул та святкові дні встановити за попередньою домовленістю між батьками; - необмежене спілкування батька з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; у день побачень ОСОБА_2 особисто забирає дітей із навчально-виховних закладів та привозить їх додому, де вони проживають разом із матір`ю – ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
Положеннями ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються на позивачів у разі відмови у позові.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представником ОСОБА_1 – адвоката Гніздовською Ганною Михайлівною на виконання вимог статті 178 ЦПК України, подавався до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які сторона очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Сума судових витрат представник ОСОБА_1 зазначила в розмірі 15768,40 грн., що складається з 768,40 грн. сплаченої суми судового збору та 15000,00 грн. витрат на правову допомогу, детально надала таблицю.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Стороною відповідача на виконання вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України надано:
- витяг з договору №05-06/19 про надання правової допомоги від 05.06.2019р (а.с. 51-52)..:
- Акт надання правової допомоги №1 від 06.11.2019 року на 15 000 грн.;
- Виписку по рахунку N НОМЕР_1 з 07.06.2019 до 07.06.2019 .
При цьому вбачається що Приморська райадміністрація ОМР надала висновок 07.09.2019р. №01-11/1219/1вих. За заявою ОСОБА_2 , тобто заяв з боку ОСОБА_1 не розглядалось. В акті від 06.11.2019р. представники відповідачки не зазначено коли саме вона здійснювала представництво клієнта у Службі у справах дітей Одеської міської ради, та територіальному відділі служби у справах дітей ОМР, будь-яких доказів вказаного суду не надано. 
Згідно витягу з договору №05-06/19 про надання правової допомоги від 05.06.2019р. вбачається, що ОСОБА_1 цей договір заключила з адвокатським об`єднанням «Юріс Ферум» він стосується саме цієї справи. Згідно п.4.1. загальна сума гонорару за цим договором становить 150000 грн., та зобов`язано виплатити аванс впродовж 5 роб. днів на підставі наданого об`єднанням рахунку на оплату, який становить 15000 грн. без ПДВ. Правова допомога надається в робочий час, за результатом надання якої складається Акт, в якому зазначається обсяг допомоги та її вартість.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України).
У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Водночас доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. 
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У справі №821/1594/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи, у яких конкретизовано справу, в якій таку допомогу надано. 
Складність справи може бути обумовлена як суттю спору й характером спірних правовідносин (нестандартний спір, нетипові правовідносини), так і кількістю учасників, обсягом доказів, кількістю засідань.
Тому насамперед потрібно враховувати суть справи.
Суд першої інстанції погодився з позицією представника первісного позивача, що обсяг указаних представником відповідача робіт і час, витрачений на вчинення процесуальних дій і підготовку документів, є явно неспівмірними зі складністю виконаних ним робіт, наприклад, таких як підготовка клопотання про приєднання матеріалів, і свідчать про завищення вартості й часу, витраченого представником відповідача на виконання певних процесуальних дій.
Таким чином, складність підготовлених адвокатом процесуальних документів суд першої інстанції оцінив не лише з огляду на їх кількість і обсяг (кількість сторінок), а й з урахуванням наведеного в них обґрунтування.
Оцінюючи співмірність розміру здійснених стороною витрат із часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, суд першої інстанції враховував витрачений адвокатом час на виконання конкретного виду робіт, а саме: скільки часу адвокат витратив на юридичний аналіз, збір доказів, підготовку документів тощо. Крім того, суди оцінюють співмірність розміру зазнаних стороною витрат із часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, навіть у тому разі, якщо сторона й адвокат погодили фіксовану суму гонорару.
Кодекси вимагають від сторони, яка заявляє про відшкодування витрат, надання доказів щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, чи доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу фактично адвокат витратив на виконання робіт.
Кодекси передбачають, що в разі зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник унаслідок неправомірних дій сторони, суд може покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При цьому суд звертає увагу що первісний позов пред`явлено ОСОБА_7 у зв`язку з неправомірним діями відповідачки, яка перешкоджає батьку зустрічі з дитиною.
На думку суду першої інстанції присудження потерпілій стороні справедливої сатисфакції можливо внаслідок порушення її прав, що не викликає заперечень. Доцільність пред`явлення відповідачкою зустрічного позову про встановлення іншого часу зустрічей батька з дитиною викликає питання.
Так з наданої таблиці обсягу виконаних робіт та акту надання правової допомоги неможливо встановити співмірність виконаних робіт, необхідності у проведенні таких дій та встановленої суми витрат на кожен вид правової допомоги, суд першої інстанції ,враховуючи справедливість сатисфакції, вважав, що подана заява не є обґрунтованою.
Також, аналізуючи виписку по рахунку N НОМЕР_1 з 07.06.2019 до 07.06.2019, суд зазначає, що дана виписка сформовано власне АО «Юріс Ферум» та посвідченого керівником адвокатом Гніздовською Г.М., належних доказів щодо перерахування даних коштів з посвідченням посадовою особою банківської установи з печаткою банку до суду не надано, що свідчить також про необґрунтованість понесення судових витрат саме в цьому розмірі.
Таким чином, оскільки представником ОСОБА_1 - адвокатом Гніздовською Г.М. не обґрунтовано розмір витрат на правову допомогу та не підтверджено належними доказами, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення заяви. 
Також з приводу стягнення суми судового збору в розмірі 768,40 грн., суд першої інстанції вірно констатував, що позовну заяву задоволено частково, також як і позовну заяву ОСОБА_2 , отже підстав для стягнення суми судового збору не має, враховуючи пропорційність задоволених вимог.
Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення заяви з огляду на наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших.
Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Гніздовською Г.М. укладено договір №05-06/19 про надання правової допомоги, відповідно до якого ОСОБА_1 доручає, а адвокатське об`єднання «Юріс Феррум» приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, у цивільній справі №522/7003/19. Загальна сума гонорару за цим Договором становить 15 000 гривень.
На підтвердження виконання договору про надання правової допомоги складено Акт надання правової допомоги №1 (а.с. 85-85зворот), а також заява про розподіл судових витрат, яка містить погодинний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу адвоката (а.с. 79-80), а саме:
-аналіз чинного законодавства та правозастосовної практики щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними – 3 години;
-надання клієнтові усних консультацій щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними – 3 години;
-представництво інтересів клієнта у Територіальному відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі – 2,1 години;
-підготовка та подання до Приморського районного суду м. Одеси відзиву на позовну заяву – 3 години;
-підготовка та подання до Приморського районного суду м. Одеси попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат – 1 година;
-підготовка та подання до Приморського районного суду м. Одеси зустрічної позовної заяви – 4 години;
-представництво інтересів клієнта у судовому засіданні у Приморському районному суді м. Одеси 24.06.2019р. – 1 година;
-підготовка та подання до Приморського районного суду м. Одеси клопотання про приєднання до матеріалів справи – 1 година:
-представництво інтересів клієнта у Службі у справах дітей Одеської міської ради, Територіальному відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі, Приморській районній адміністрації Одеської міської ради – 2 години;
-представництво інтересів клієнта у судовому засіданні у Приморському районному суді м. Одеси 09.09.2019р. – 1 година:
-підготовка та подання до Приморського районного суду м. Одеси заяви про розподіл судових витрат – 1 година.
На підтвердження оплати надання правничої допомоги адвокатом Гніздовською Г.М. надано виписку із АТ «Райффайзен Банк Аваль», яка підтверджує оплату ОСОБА_1 за договором № 05-06/19 від 05.06.2019р. у розмірі 15 000 гривень (а.с. 102).
Проте, на думку суду, відшкодування адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягає зменшенню та стягненню у розмірі 10 000 грн. з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт в загальній кількості 22,1 годин, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
При цьому, колегії суддів вважає, що таке найменування виду роботи, зазначене в акті надання правової допомоги №1 від 06.11.2019р. як - представництво інтересів клієнта у Територіальному відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі протягом 2,1 години, а також - представництво інтересів клієнта у Службі у справах дітей Одеської міської ради, Територіальному відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі, Приморській районній адміністрації Одеської міської ради протягом 2 години не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи, зокрема не підтверджено участь представника позивача у відповідних органах. Також слід зауважити, що додані до апеляційної скарги докази представництва інтересів адвокатом Гніздовською Г.М. у органах опіки та піклування не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки є новими доказами у розумінні ч. 3 ст. 367 ЦПК України, а підстав для висновку про наявність виняткового випадку для прийняття доказів і як слідство підстави для дослідження даних доказів
При цьому, колегія суддів вважає, що таке найменування виду роботи, зазначене в акті надання правової допомоги №1 від 06.11.2019р. як - представництво інтересів клієнта у судовому засіданні у Приморському районному суді м. Одеси 24.06.2019р. та 09.09.2019р. протягом двох годин загалом, не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки адвокатом Гніздовською Г.М. подавались заяви про розгляд справи у її відсутність, тому такий вид роботи не може бути визнаний роботами та послугами, які надавались адвокатом.
На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року скасуванню з ухваленням нового додаткового рішення про часткове задоволення заяви зі стягненням витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень.
Щодо доводу апеляційної скарги про те, що зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони, а не на підставі відзиву, поданого відповідачем, то колегія суддів зазначає наступне.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Також згідно з частинами 2, 3 статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Таким чином, приймаючи відзив на заяву про розподіл судових витрат, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги вказаний документ, оскільки за своєю суттю та змістом це є клопотанням про зменшення розміру судових витрат.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 рокускасувати.
Ухвалити у справі нове додаткове рішення.
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Гніздовської Ганни Михайлівни про вирішення питання про судові витрати задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 8 000 гривень (вісім тисяч гривень 00 копійок).
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 13 січня 2021 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                                М.М. Драгомерецький

                                                                       А.І. Дрішлюк