Постанова
Іменем України
 
30 березня 2021 року
м. Київ
справа № 132/2982/19
провадження № 51-4518 км 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання       ОСОБА_4 ,
прокурора                                         ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції: 
засудженого                                     ОСОБА_6 ,   
захисника                                         ОСОБА_7 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого           ОСОБА_6 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від             02 грудня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 червня               2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020160000206,  за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Могилів-Подільський, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:1) вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 06 травня 2009 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 5                ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України на 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією  майна, яке є власністю засудженого; 2) вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, 24 лютого 2016 року звільненого по відбуттю строку покарання,    
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.    
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 02 грудня                     2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням виконання обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. 
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2020 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку,                       ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 09 травня                       2019 року близько 20:00 год, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 в автомобілі марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_8 , після того коли до автомобіля підійшов ОСОБА_9 та сфотографував номерний знак, вийшов з нього та діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, що регламентують правила співжиття та відносин між людьми, безпричинно, під нікчемним приводом, дістав пристрій для відстрілу гумових куль невстановленого зразка, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, з якого здійснив два постріли в бік ОСОБА_9 , заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього, ОСОБА_6 безпричинно спрямував ствол зазначеного пристрою в грудну клітину ОСОБА_9 та став змушувати його видалити з мобільного телефону фотографії номерного знаку автомобіля. Останній, зрозумівши, що його життю загрожує небезпека, виконав вказані ОСОБА_6 дії і пішов у напрямку домогосподарства, а останній сів до салону автомобіля та залишив місце злочину. 
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Обґрунтовуючи свої вимоги наводить доводи, що стосуються невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та не погоджується з оцінкою судом доказів. Вказує, що під час розгляду його апеляційної скарги, всупереч вимогам                  ст. 405 КПК України, апеляційний суд не розглянув клопотання про дослідження доказів та не постановив ухвали щодо нього. Наводить інші доводи, що на думку засудженого, свідчать про допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду даного провадження. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.  
Під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 та його захисник                  ОСОБА_7 підтримали подану засудженим касаційну скаргу та просили її задовольнити. 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор під час касаційного розгляду вважала, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого немає, а тому просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення слід - без зміни.  
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Натомість, зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. 
Переглядаючи справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , в якій він оспорював правильність встановлення фактичних обставин, обґрунтовував недопустимість, на його думку, деяких доказів винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також стверджував про те, що їх не вчиняв, апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку діям засудженого.
За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України кваліфіковано правильно.  
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вказує, що апеляційним судом не було вирішено його клопотання про повторне дослідження доказів, однак зазначене не відповідає матеріалам справи, з яких убачається, що останній не подавав такого клопотання разом зі своєю апеляційною скаргою. Не заявляли такого  клопотання про дослідження доказів ні ОСОБА_6 , ні його захисник, яка була присутня в апеляційному суді і під час апеляційного розгляду, що підтверджується журналом судового засідання апеляційного суду від 12 лютого 2020 року (а.с. 184-185).   
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи касаційної скарги засудженого про протилежне, є безпідставними. 
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, детально перевірив викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи, в тому числі стосовно недопустимості, на думку ОСОБА_6 , доказів у зв`язку з їх отриманням з порушенням вимог кримінального процесуального закону, які є аналогічними, за своїм змістом, доводам касаційної скарги та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення. 
Вказаний суд не знайшов підстав для скасування вироку з наведених у апеляційній скарзі засудженого мотивів.  
Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 ухвала апеляційного суду, відповідає вимогам                 ст. 419 КПК України та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційних вимог засудженого немає. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                 ОСОБА_3