ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року	                        Львів	Справа № 460/4599/20 пров. № А/857/13011/20 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                     Большакової О.О.,
суддів                                                          Качмара В.Я., Курильця А.Р., 
з участю секретаря судового засідання   Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення за наслідками вирішення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною і скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.04.2020 № Ф-1407У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Вважає його постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить скасувати і ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що на обліку як платник єдиного внеску у ДПІ м. Рівне перебував з 22.07.2008. За період здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 були сплачені всі податки та платежі. Жодної вимоги від ДФС і ПФУ підприємцю не надходило. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницьку діяльність позивач припинив 16.01.2017. З дати припинення та зняття ФОП ОСОБА_1 з обліку також жодної податкової вимоги не пред`явлено. Апелянт стверджує, що він у період з 2000 року по 2018 року офіційно працював, роботодавцем сплачувались відповідні податки за працівника, в тому числі ЄСВ.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність і обґрунтованість судового рішення.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року скасовано та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною і скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Рівненській області від 22.04.2020 № Ф-1407У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840 грн. 80 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1261 грн. 20 коп.
23.02.2020 представником позивача надіслано суду клопотання про винесення додаткового рішення, яким стягнути з відповідача 4800,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат подано копію договору №1006821 від 12.06.2021, додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, акта приймання-передачі наданої правової допомоги, квитанції до прибуткового касового ордера №018/02 від 18.02.2021.
Відповідач подав заперечення проти задоволення клопотання представника позивача про винесення додаткового рішення з посиланням на те, що договір №1006821 від 12.06.2020 про надання правової допомоги та додаткова угода до даного договору від 12.06.2020 містять лише загальний перелік послуг, які можуть надаватись адвокатом позивачу. У матеріалах справи відсутні докази тих обставин, що витрати, зазначені в акті від 18.02.2021 приймання-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги №1006821 від 12.06.2020 та додаткової угоди до даного договору від 12.06.2020 року, були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Судом було призначено судове засідання для розгляду клопотання про ухвалення додаткового судового рішення, у яке сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду. 
Представником позивача подано клопотання про проведення вказаного судового засідання за відсутності апелянта та його представника.
Розглянувши подане клопотання, суд дійшов висновку про його часткове задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Згідно зі статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд апеляційної інстанції щодо дотримання позивачем строку подання клопотання враховує той факт, що рішення було ухвалено 18.02.2021. Відповідно, подавши 23.02.2021 відповідне клопотання про розподіл судових витрат по справі, представник позивача не порушив встановлений п`ятиденний строк. 
Згідно із частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
За правилами частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Встановлено, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію: договору №1006821 від 12.06.2021, додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 18.02.2021, акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 18.02.2021, яким передбачено: підготовка та написання апеляційної скарги, обґрунтування додаткових пояснень до апеляційної скарги з доказами – 3000 грн., участь в судових засіданнях 04.02.2021 та 18.02.2021 – 1800 грн., всього 4800 грн. Також, подано копію квитанції до прибуткового касового ордера №018/02 від 18.02.2021.
Дослідивши надані докази, суд апеляційної інстанції зазначає, що в кожному із перерахованих документів міститься детальний опис усіх наданих послуг саме у цій справі, тобто наявні усі дані, які дають можливість ідентифікувати кожну надану послугу та прослідкувати взаємний зв`язок із даними спором.
Вказані докази є первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній справі.
Однак, з огляду на предмет розглянутого спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 4800,00 грн є неспівмірною зі складністю справи, яка за даних правовідносин віднесена до категорії справ незначної складності, по даній категорії справ склалася усталена судова практика, а обсяг наданих адвокатом послуг є незначним.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підготовка та написання апеляційної скарги, обґрунтування додаткових пояснень до апеляційної скарги з доказами у даній справі не потребували надмірного, значного обсягу юридичної роботи, оскільки основні доводи у даній категорії справ, викладені в численних судових рішеннях в аналогічних спорах.
Крім того,  суд зазначає, що предметом спору є вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.04.2020 № Ф-1407У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 12  767,00 грн.
Суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).
Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в загальній сумі 2000,00 грн.
У відповідності до  252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Отже, оскільки судом апеляційної інстанції при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не постановлено рішення з питань стягнення витрат на правничу допомогу при апеляційному розгляді справи, необхідно винести додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 2000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 252, 321, 322  КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В: 

Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (ЄДРПОУ 43142449) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2000 (дві тисячі) грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	А. Р. Курилець  	

Повне судове рішення складено 12.03.2021.