Справа № 452/534/19                        Головуючий у 1 інстанції: Карнасевич Г.І. 
Провадження № 22-ц/811/2/21                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 лютого 2021 року м.Львів
Справа №452/534/19
Провадження № 22ц/811/2/21 
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
        головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
з участю Романової Н.В. 

розглянув апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Державний ощадний банк України»
на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області, постановлену у м. Самборі 24 грудня 2019 року у складі судді  Карнасевич Г.І.,
у справі за заявою ОСОБА_1  про скасування заходів забезпечення позову,-     
        
встановив:        

12 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову. В обґрунтування заяви посилається на те, що 10 вересня 2014 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий №4610900000:08:112:0037, площею 010 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), житловий будинок, загальною площею 273, 4 кв.м, житловою площею 143, 9 кв.м, що складається з 6-ти кімнат, кухні, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності їй ( ОСОБА_1 ). Вказує, що на час винесення цієї ухвали зберігає дію іпотечний договір, який укладався 15 листопада 2007 року з метою забезпечення виконання вимог за кредитними договорами: № 0076/07/6.10-CL, № 0077/07/6.10-СL, № 0078/07/6.10-CL від 15 листопада 2007 року. Іпотекодержателем за іпотечним договором є ПАТ «Банк Форум». Предметом іпотеки згідно цього договору є вказані земельна ділянка та житловий будинок, які належать їй ( ОСОБА_1 ) на праві власності. 20 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ТзОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» укладено договір про відступлення права за іпотечним договором. Зазначає, що укладенню договорів передувало набуття права вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» до ПАТ «Банку Форум» за кредитними договорами відповідно до додатків до них, а також іпотечним договором. Стверджує, що на момент придбання ОСОБА_2 права вимоги (20 жовтня 2017 року) за кредитними договорами та іпотечним договором розмір прав вимоги до ОСОБА_3 становив 89 586,70 доларів США; до ОСОБА_4 - 91 877,54 доларів США; до неї ( ОСОБА_1 ) - 134 513,10 доларів США. В пункті 6 іпотечного договору від 15 листопада 2007 року право вимоги за яким набула ОСОБА_2 , є застереження про позасудове задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 6.3 цього договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом: передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». ОСОБА_2 , відповідно до п. 6.3 іпотечного договору подала їй письмову пропозицію передати іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок задоволення вимог іпотекодержателя за кредитними договорами, заборгованість за якими в загальній сумі становить 315 987,34 доларів США. Вказує, що вона надала згоду на задоволення вимог ОСОБА_2 шляхом передачі їй права власності на предмет іпотеки в рахунок задоволення вимог за зазначеними вище кредитними договорами. Зазначає, що не змогла передати в рахунок погашення боргу за кредитними договорами своє майно ОСОБА_2 згідно умов іпотечного договору, оскільки 4 березня 2015 року на це майно накладено арешт. Згодом виконавче провадження №47072211, в рамках якого було накладено арешт на іпотечне майно з метою виконання рішення суду, було передано в Головне територіальне управління юстиції у Львівській області. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 вересня 2018 року у справі №452/3264/17 знято арешт з належного їй ( ОСОБА_1 ) на праві власності майна - житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки з кадастровим номером 4610900000:08:112:0037 за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений державним виконавцем Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у виконавчому провадженні № 47072211 від 1 квітня 2015 року під час виконання рішення суду у справі
від 4 березня 2015 року. Рішення суду набрало законної сили. Стверджує, що перешкодою для передачі майна послужила ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області про забезпечення позову від
10 вересня 2014 року, якою накладено арешт на земельну ділянку (кадастровий номер 4610900000:08:112:0037), площею 0,10 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), житловий будинок загальною площею 273,4 кв.м, житловою площею 143,9 кв.м, що складається з 6- ти кімнат, кухні та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності їй ( ОСОБА_1 ). Просить задовольнити заяву.
Ухвалою Самбірського міськайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 року а саме: арешт на земельну ділянку, кадастровий №4610900000:08:112:0037, площею 0,10 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), житловий будинок, загальною площею 273,4 кв.м, житловою площею 143,9 кв.м, що складається з 6-ти кімнат, кухні, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалу суду оскаржує АТ «Державний ощадний банк України». Проситьскасувати ухвалу та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви. Зазначає, що згідно договору відновлюваної кредитної лінії № 1849/2 від 6 березня 2008 року, укладеного між АТ «Державний ощадний банк України» та  ОСОБА_5 , банк надав йому кредит в розмірі 130 000 Євро зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту - 4 березня 2028 року. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання, між банком та ОСОБА_1  укладено договір поруки № 1849/2/1 від 6 березня 2008 року. Згідно цього договору поручитель зобов`язалась перед банком відповідати солідарно за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язання за кредити договором. Зазначає, що у зв`язку з порушенням позичальником та поручителем договорів за заявою АТ «Ощадбанк» ухвалою Самбірсько міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 року накладено арешт на земельну ділянку та житловий будинок, які належить на праві власності ОСОБА_1 . Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 рокустягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», кредитну заборгованість у розмірі 167 837,41 Євро та судовий збір. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 2 лютого 2015 року змінено рішення суду першої інстанції та солідарно стягнуто з ОСОБА_5 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 1849/2 від 6 березня 2008 року станом на 26 серпня 2014 року у розмірі 130 401, 41 Євро, 674 989, 76 грн. пені. Вказує, що станом на 14 грудня 2020 року рішення суду не виконане, а скасування заходів забезпечення позову може призвести до труднощів або зробити неможливим виконання рішення суду.

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
 При постановленні ухвали суд першої інстанції виходив з того, що ухвалоюСамбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 року накладено арешт на земельну ділянку площею 0,10 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку (кадастровий №4610900000:08:112:0037), господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), житловий будинок загальною площею 273, 4 кв.м, житловою площею 143, 9 кв.м, що складається з 6-ти кімнат, кухні та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на праві власності ОСОБА_1 . Для виконання копію ухвали надіслано Самбірській державній нотаріальній конторі, Реєстраційній службі Самбірського міськрайонного управління юстиції, ВДВС Самбірського МРУЮ, Управінню Держземагенства у Самбірському районі.
Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 року задоволено позовну заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Судом встановлено, що на час винесення Самбірським міськрайонним судом Львівської області ухвали про забезпечення позову, зазначене майно було передано в іпотеку ПАТ «Банк Форум» на підставі іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 15 листопада 2007 року, з метою забезпечення виконання вимог за кредитними договорами № 0076/07/6.10-CL, № 0077/07/6.10-СL, № 0078/07/6.10-CL від 15 листопада
2007 року.
З 20 жовтня 2017 року права іпотекодержателя за іпотечним та кредитними договорами набула ОСОБА_2 на підставі договору №8, укладеного з ТзОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс», про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги.
Заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за кредитними договорами становить 315 987,34 доларів США.
Відповідно до п. 6.3 іпотечного договору, ОСОБА_2 подала представнику іпотекодавця ОСОБА_1 - ОСОБА_7 письмову пропозицію передати іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки (вищевказані житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку) в рахунок задоволення вимог іпотекодержателя за кредитними договорами.
5 листопада 2017 року ОСОБА_1 надано згоду на задоволення вимог ОСОБА_2 шляхом передачі їй права власності на предмет іпотеки.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не змогла передати в рахунок погашення боргу за кредитними договорами своє майно новому іпотекодержателю ОСОБА_2 згідно умов іпотечного договору, оскільки на предмет іпотеки державним виконавцем ВДВС Самбірського МУЮ, в рамках виконання рішення суду від 4 березня 2015 року накладено арешт.
Виконавче провадження №47072211 у якому накладено арешт на іпотечне майно з метою виконання рішення суду, було передано в Головне територіальне управління юстиції у Львівській області.
Ухвалу суд першої інстанції мотивує з посиланням на ч. 1 ст. 575, ст. 572 ЦК України, ст. ст. 3, 37 Закону України «Про іпотеку».
З листа заступника начальника управління-начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області від 28 листопада 2019 року вбачається, що у відділі ДВС перебувало виконавче провадження АСВП №47072211 з виконання виконавчого листа №452/1523/13-ц, виданого 4 березня 2015 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області. 20 вересня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (у боржника відсутнє майно,на яке може бути звернено стягнення), а здійснені виконавцем відповідні заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 була відповідачем у справі №452/1523/13-ц, а, відтак вправі звернутися із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які не можуть в будь-якому випадку забезпечити виконання рішення суду у справі за №452/1523/13-ц. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що: між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Встановлено, що рішення у справі № 452/1523/13-ц не виконано, а скасування заходів забезпечення позову може призвести до труднощів або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.4 ст.154 ЦПК України та п.2 ч.1 ст. 293 цього Кодексу ( в чинній на 10 вересня 2014 року редакції) особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову в цивільному процесі сприяє дійсному і ефективному виконанню судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

При розгляді заяв про забезпечення позову заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших підстав відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При постановленні оскаржуваної ухвала, суд першої інстанції не пересвідчився чи виконане рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 року та рішення Апеляційного суду Львівської області суду від 2 лютого 2015 року. 

У разі ухвалення судом рішення про задоволенню позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

1 квітня 2015 року держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження. Станом на 15 грудня 2020 року, в черговий раз 12 грудня 2019 року відкрите виконавче провадження та перебуває на виконанні в Самбірському міськрайонному ВДВС Західного міжрегіонатьного управління міністерства юстиції м.Львів до сьогодні.

З урахуванням встановленого колегія суддів приходить до висновку що у суду першої інстанції не було підстав для скасування заходів забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись: ст. ст. 149, 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,- 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2014 року у справі №452/1523/13-ц у виді арешту земельної ділянки площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий №4610900000:08:112:0037) та житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 273,4 кв.м, що належать  ОСОБА_1 . 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття.
Повний текст постанови складено і підписано 2 березня 2021 року.

Головуючий 
Судді