ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №585/1046/20 
Номер провадження 22-ц/816/34/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 
сторони: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – Служба у справах дітей виконавчого комітету Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року в складі судді Євлах О.О., ухваленого у м. Ромни, повний текст якого складено 03 вересня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

22 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання не перешкоджати брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просив визначити спосіб спілкування з донькою у вигляді систематичних побачень наступним чином: один раз на місяць – 4 доби цілодобово з вересня по травень місяць, без присутності матері дитини. Зустрічі з дитиною у зазначений період за бажанням батька проводити за адресою місця поживання його бабусі, а саме: АДРЕСА_1 ; з червня по серпень місяць кожного року, 15 днів на місяць, з можливістю брати доньку за місцем проживання позивача в м. Запоріжжя (де вона народилася і проживала перший рік свого життя). У вказаний період позивач перебуває у відпустці і бажає бути поряд з дитиною якомога частіше.
Позовні вимоги мотивовано тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачкою народилась донька ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу висновком органу опіки та піклування № 08 від 07 серпня 2019 року було вирішено питання визначення днів та годин спілкування позивача з дитиною та встановлено графік зустрічей, однак відповідачка встановлений графік побачень постійно порушує та чинить перешкоди позивачу у спілкуванні і побаченні з донькою. Добровільне вирішення спору неможливе, оскільки вжиті заявником заходи не дають жодного результату.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а саме: встановлено ОСОБА_1 графік побачень та спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожного місяця з вересня по травень 4 (чотири) доби цілодобово за адресою місця поживання його бабусі, а саме: АДРЕСА_1 ; кожного місяця з червня по серпень, 15 (п`ятнадцять) днів цілодобово з можливістю подорожувати по території України, з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявниця не чинить жодних перешкод у спілкуванні позивача з дочкою, не ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування про встановлення порядку участі у вихованні дитини. Навпаки, позивач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, постійно провокує конфлікти, допускає протиправне насильство, у тому числі у присутності доньки. Вважає, що рішення суду про спосіб участі позивача у вихованні дочки суперечить інтересам трирічної дитини, зокрема в частині віддаленості місця проживання позивача та ситуації з пандемією. Суд не з`ясував думку бабусі позивача з приводу її бажання та можливості участі у вихованні дитини. Доказів створення позивачем належних умов тривалого проживання доньки матеріали справи не містять. Суд не врахував причину розірвання шлюбу між сторонами, не враховано необхідність забезпечення дитини медичною допомогою за територією місця постійного проживання.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Черкашин І.І. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. При цьому зазначає, що судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову. Доводи заявниці апеляційної скарги є припущеннями, належними доказами не підтверджені та не мають вирішального значення для вирішеного судом питання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи – Андрішко Л.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано на підставі заочного рішення Роменського міськрайонного суду від 03 лютого 2020 року (а.с. 8).
Згідно з висновком Органу опіки та піклування Роменської РДА від 07 серпня 2019 року № 08 доцільним є встановлення графіку зустрічей батькові ОСОБА_1 з його малолітньою донькою ОСОБА_4 , 2017 року народження, першої та третьої суботи та неділі місяця з 09.00 год. до 15.00 год. за попередньою домовленістю з матір`ю дитини (а.с. 9).
З довідки та характеристики Запорізької ЗОШ № 88 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює в ЗОШ № 88 на посаді вчителя української мови та літератури та має повне тижневе навантаження, має педагогічний стаж 10 років; за роки роботи зарекомендував себе з позитивної сторони; постійно працює над самовдосконаленням, має високу працездатність; користується у адміністрації школи довірою (а.с. 10, 11).
Згідно з довідкою «КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради» від 03 квітня 2020 року ОСОБА_1 на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР не перебуває (а.с. 12).
Відповідно до довідки «КНП «Обласний клінічний заклад надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради» від 03 квітня 2020 року ОСОБА_1 за допомогою до лікаря – психіатра не звертався (а.с. 12).
З копій товарних чеків від 25.08.2019 р., 12.09.2019 р., 05.10.2019 р., 16.02.2020 р. вбачається, що позивач придбавав дитячий одяг та іграшки, а з переказів на картку «Ощадбанк» вбачається, що 15.09.2018 р., 05.10.2018 р., 12.11.2018 р., 20.04.2019 р., 11.12.2019 р., 20.02.2020 р., 20.03.2020 р., ОСОБА_1 перераховував грошові кошти на ім`я « ОСОБА_6 » (а.с. 13, 14-20).
Актом обстеження умов проживання від 02 червня 2020 року підтверджується обстеження будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; для виховання та розвитку дитини створено такі умови: у помешканні є можливість для облаштування окремого спального місця та місця для ігор дитини; результат бесіди щодо виховання дитини: санітарно – гігієнічні умови проживання задовільні, тимчасове проживання дитини в даному будинку є можливим (а.с. 74).
Також в матеріалах справи містяться пропозиції представника органу опіки та піклування Роменської РДА Старун Н.В. від 13 серпня 2020 року щодо порядку побачень батька з дитиною, а саме:
-до досягнення дитиною шестирічного віку: першої та третьої суботи та неділі місяця щодня з 9 години до 15 години за місцем проживання (перебування) дитини;
-після досягнення дитиною шестирічного віку: першої та третьої суботи та неділі місяця з 9 години суботи до 18години неділі з можливістю забирати дитину за місцем перебування батька за адресою: АДРЕСА_1 ;
-після досягнення дитиною десятирічного віку: додатково дозволити батькові щороку протягом літніх канікул (з червня по серпень) протягом 15 діб забирати дитину за місцем свого постійного проживання з можливістю подорожувати по території України (а.с. 92).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою порушуються права позивача, як батька. При цьому судом враховано позицію органу опіки та піклування з приводу дотримання прав та забезпечення інтересів дитини, проте суд не погодився з наданим висновком, за яким побачення позивача з донькою можуть відбуватися виключно за попередньою домовленістю з матір`ю, оскільки у справі відсутні докази можливості участі батька у спілкуванні та вихованні дитини лише за місцем проживання матері та за попередньою домовленістю із нею. Також суд врахував неприязні стосунки між батьками дитини та дійшов висновку, що побачення (спілкування) дитини із батьком за попередньою домовленістю з матір`ю не відновить порушеного права позивача, а способом уникнути цього є побачення з батьком без присутності матері. 
Таким чином, суд погодився із обраним позивачем способом його участі у спілкуванні та вихованні дитини, який, на думку суду, відповідає віковим потребам малолітньої дитини та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Також суд вказав, що після того, як дитина подорослішає, вказаний порядок спілкування батька з донькою може бути змінений за домовленістю батьків або за рішенням органу опіки та піклування чи суду.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у п. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошується у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. v. Ukraine», п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», п. 100).
Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.
При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.
Як зазначалось вище, органом опіки та піклування позивачу встановлено порядок участі у вихованні його дочки за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.
При цьому, право батьків змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою та з урахуванням стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення не обмежене.
У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи письмового висновку органу опіки про способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, колегією суддів було зобов`язано орган опіки та піклування надати такий висновок.
Згідно висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області запропоновано встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 
-4 (чотири) доби на місяць за адресою місця проживання його бабусі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 та за бажанням дитини ОСОБА_4 , з урахуванням її стану здоров`я, потреб та інтересів;
-у період відпустки батька ОСОБА_1 , 15 (п`ятнадцять) днів з червня по серпень місяць кожного року, з можливістю брати доньку за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 та за бажанням дитини ОСОБА_4 , з урахуванням її стану здоров`я, потреб та інтересів».
З даним порядком сторони погодилися і просили суд встановити саме такий порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Колегія суддів також вважає, що саме такий порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною має бути встановлено.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини в новій редакції.
В іншій частині рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи апелянта про зворотнє, матеріалами справи та наданими доказами не підтверджується.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року в даній справі змінити та викласти абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а саме, встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 
-4 (чотири) доби на місяць за адресою місця проживання його бабусі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 та за бажанням дитини ОСОБА_4 , з урахуванням її стану здоров`я, потреб та інтересів;
-у період відпустки батька ОСОБА_1 , 15 (п`ятнадцять) днів з червня по серпень місяць кожного року, з можливістю брати доньку за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 та за бажанням дитини ОСОБА_4 , з урахуванням її стану здоров`я, потреб та інтересів».
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко