ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 р.	Справа № 480/4081/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
представника відповідача Сивенко В.М.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 21.09.20 року по справі № 480/4081/20
          за позовом     Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу (код ЄДРПОУ 43995469)  
          до     ОСОБА_1                  
          про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління ДПС у Сумській області, звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до    ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача податковий борг по:
- акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 106, 85 грн. на р/р UА798999980314030531000018526, отримувач Білопільська міська отг 14040000, код отримувача 38020201, код класифікації доходів бюджету 14040000, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998;
- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 57 207, 69 грн. на р/р UА048999980314080617000018526, отримувач Білопільська міська отг18010200, код отримувача 38020201, код класифікації доходів бюджету 18010200, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998;
- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в розмірі 9 913, 01 грн. на р/р UА788999980314020512000018526, отримувач Білопільська міська отг18010300, код отримувача 38020201, код класифікації доходів бюджету 18010300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні ДПС у Сумській області відповідно до вимог статті 15 Податкового кодексу України є платником податків. Станом на дату подання позовної заяви за відповідачем обліковується податковий борг по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 106, 85 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, у сумі 9 913, 01 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості, у сумі 57 207, 69 грн. Вказані суми заборгованості відповідача підтверджується розрахунком податкового боргу, витягами з інтегрованої картки платника, податковими повідомленнями-рішеннями, корінцем податкової вимоги.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року адміністративний позов Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг у загальному розмірі 67 227, 55 грн. по:
- акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на розрахунковий рахунок UА798999980314030531000018526, отримувач Білопільська міська отг 14040000, код отримувача 38020201, код класифікації доходів бюджету 14040000, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998 в розмірі 106 (сто шість) грн. 85 коп.;
- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, на розрахунковий рахунок UА048999980314080617000018526, отримувач Білопільська міська отг18010200, код отримувача 38020201, код класифікації доходів бюджету 18010200, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998 в розмірі 57 207 (п`ятдесят сім тисяч двісті сім) грн. 69 коп.;
- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, на розрахунковий рахунок UА788999980314020512000018526, отримувач Білопільська міська отг18010300, код отримувача 38020201, код класифікації доходів бюджету 18010300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998 в розмірі 9 913 (дев`ять тисяч дев`ятсот тринадцять) грн. 01 коп. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що  позивачем зазначалося заборгованість за податковими повідомленнями-рішеннями від 2018-2019 роки та відповідно нарахованих податковим органом сум податку за 2017 та 2018 роки, в ході розгляду справи позивачем було фактично змінено підставу для позову без подання відповідної заяви, направлення нових доказів стороні по справі, тобто у порушення встановленої кодексом адміністративного судочинства України процедури.
Відповідач зауважує, що  задовольняючи вимогу про стягнення 57 207,69 грн. судом першої інстанції не було взято до уваги, що сума податкових зобов`язань за 2016-2017 роки становить 57 198,69 грн.
Також відповідач вважає, що оскільки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке було додано до позовної заяви, відсутня повна дата вручення цього відправлення, бо у графі «виплачено» зазначено лише цифри «23/2», незрозуміло хто отримав таке відправлення, оскільки відсутній підпис ОСОБА_1 , а на сайті «Укрпошти» - сервіс відстеження поштових відправлень за штрих кодом, зазначеним у повідомленні про вручення, взагалі відсутня інформація за вказаним номером.
Доведеність вказаної обставини - щодо отримання ОСОБА_1 податкової вимоги № 797-17 від 06.02.2018 р. має істотне значення для вирішення цієї справи, оскільки не тримання платником податків податкової вимоги позбавляє податковий орган вживати заходи щодо стягнення податкового боргу.
На думку відповідача, судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо зміни підстав позову, подання нових доказів та їх оцінки щодо належності і допустимості, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про обґрунтованість позову ГУ ДПС у Сумській області та прийняв неправильне рішення про задоволення позовних вимог.
Позивач скоритсавшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що на його думку, помилковим є твердження відповідача щодо суми податкових зобов`язань, що підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями, розрахунком сум податкового боргу та позовною заявою.
Позивач зазначає, що предметом, доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом. України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим, органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення- рішення суб`єкта, владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз. Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Позивач вважає, що дослідженню і оцінці підлягали питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим, органом, у податкових повідомлень-рішень статусу узгодженого грошового зобов`язання та. статусу податкового боргу та з огляду на встановлене чи були правові підстави для її стягнення».
Позивач зазначає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2. ст. 42 ПК України).
Також, позивач звертає увагу, що термін зберігання інформації для відстеження руху рекомендованих листів обмежений, і після спливу встановленого терміну неможливо з даних вказаного веб-сайту встановити,зокрема, факт відправлення кореспонденції. Таким чином, питання відповідності підпису на повідомленні про вручення поштового відправлення не має відношення до контролюючого органу.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник позивача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість в розмірі 67 227, 55 грн. в тому числі:
1) акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 106,85 грн.
2) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмір 57 207, 69 грн.
3) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 9 913, 01 грн.
Дана сума заборгованості підтверджується розрахунком суми податкового боргу, корінцями податкових повідомлень - рішень, корінцем податкової виомги та витягом з інтегрованих карток платника.
Податковим органом проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 з питання несвоєчасної сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з акцизного податку за вересень, жовтень 2017 року, за результатом якої складено акт №001679/18-28-5413 від 27.09.2019 р. На підставі вказаного акту винесено податкове повідомлення - рішення №0077095413 від 16.10.2019 р. про нарахування відповідачу штрафних санкцій з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 183, 40 грн.          
Також, податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення №0069585-1308-1801 від 18.04.2018 р., яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 29 123, 32 грн. та податкове повідомлення - рішення №0021620-5413-1801 від 19.02.2019р., яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 52 539, 03 грн.
Податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення №0069584-1308-1801 від 18.04.2018 р., яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в розмірі 3 713, грн., податкове повідомлення - рішення №173-18 від 26.06.2017 р., яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на неріухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в розмірі 799, 52 грн. та податкове повідомлення - рішення №0021619-5413-1801 від 19.02.2019р., яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в розмірі 5 400, 21 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у спірних правовідносинах позивач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо, отже повні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.
Відповідач є платником податків і зборів, передбачених ПК України.
Відповідно до ст. 16.1.4 Податкового кодексу України до обов`язків платника податків входить, сплата належних сум податків і зборів у встановлені законами терміни.
Статтею 31 Податкового кодексу України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.  
Згідно із п. 36.1 ст. Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України).
Щодо заборгованості відповідача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Згідно із п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 ПК України).
Відповідно до п.п. 266.10.3. п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) у межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Згідно із п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Як встановлено з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.07.2020 № 217091388 за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 24.01.2014 на праві приватної власності був зареєстрований житловий будинок з прибудовою загальною площею 739, 7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності припинено 20.12.2017 (а.с. 33-34).
Так, з матеріалів справи вбачається, що ГУДПС у Сумській області були сформовані та направлені відповідачу податкові повідомлення-рішення на загальну суму 57198, 69 грн., а саме:
- № 46148-18 від 19.07.2017, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2016 рік, в розмірі 28075,37 грн. (а.с. 59);
- № 0069585-1308-1801 від 18.04.2018, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2017 рік, в розмірі 29 123, 32 грн. (а.с. 13).
Зазначені вище податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу відповідача та отримані ним 21.10.2017 та 26.06.2018 відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 59, 60), не оскаржувались ані в адміністративному, ані в судовому порядку.
Вказані вище суми податкового зобов`язання не були сплачені у строк визначений ПК України і тому згідно ст. 14.1.175 Податкового кодексу України сумі податкового зобов`язання визначені контролюючим органом набули статусу податкового боргу.
Щодо заборгованості відповідача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, суд зазначає наступне.
Як встановлено з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.09.2020 № 223969948 за ОСОБА_1  (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 06.07.2005 на праві приватної власності зареєстроване нежиле приміщення (магазин) за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 290,1 кв.м. (а.с. 64-65).
ГУДПС у Сумській області були сформовані та направлені відповідачу податкові повідомлення-рішення на загальну суму 9913,01 грн., а саме:
- № 173-18 від 26.06.2017, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2016 рік в розмірі 799, 52 грн. (а.с. 15); 
- № 0069584-1308-1801 від 18.04.2018, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік, в розмірі 3 713, 28 грн. (а.с. 13);
- № 0021619-5413-1801 від 19.02.2019, яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2018 рік в розмірі 5 400, 21 грн. (а.с. 14).
Зазначені вище податкові повідомлення-рішення не оскаржувались ані в адміністративному, ані в судовому порядку.
Вказані вище суми податкового зобов`язання не були сплачені у строк визначений ПК України і тому згідно ст. 14.1.175 Податкового кодексу України сумі податкового зобов`язання визначені контролюючим органом набули статусу податкового боргу.
Щодо заборгованості відповідача з акцизного податку суд зазначає наступне.
Податковим органом проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 з питання несвоєчасної сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з акцизного податку за вересень, жовтень 2017 року, за результатом якої складено акт № 001679/18-28-5413 від 27.09.2019 (а.с. 11).
На підставі вказаного акту винесено податкове повідомлення-рішення №0077095413 від 16.10.2019 про нарахування відповідачу штрафних санкцій з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 183, 40 грн. (а.с. 12).
Зазначене податкове повідомлення-рішення були направлене відповідачу, не оскаржувалось ані в адміністративному, ані в судовому порядку.
Вказана сума податкового зобов`язання не була сплачена у строк визначений ПК України і тому згідно ст. 14.1.175 Податкового кодексу України сумі податкового зобов`язання визначені контролюючим органом набули статусу податкового боргу.
Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган фіскальної служби надсилає йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення.
06.02.2018 позивачем ОСОБА_1 була направлена податкова вимога № 797-17 на суму 6716,52 грн., яка була вручена відповідачу 21.02.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 16).
Податковий борг ОСОБА_1 з часу направлення податкової вимоги № 797-17 не переривався, податкова заборгованість не погашалася.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 
Згідно із п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Отже, судом першої інстанції встановлено, що узгоджені суми грошового зобов`язання  по акцизному податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 106, 85 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, у сумі 9 913, 01 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості, у сумі 57 198, 69 грн. своєчасно та в повному обсязі відповідачем не були сплачені.
Наявність податкового боргу у відповідача підтверджується витягами з інтегрованої картки платника (а.с. 7-10, 57-58).
Стосовно доводів відповідача про відсутність підстав для нарахування грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код класифікації доходів бюджету 18010200) у розмірі 57198,69 грн. за 2018 рік у зв`язку з відсутністю у власності відповідача об`єктів житлової нерухомості, суд зазначає наступне.
Відповідач помилково вважає, що грошові зобов`язання із вказаного податку у розмірі 57198,69 грн. були нараховані йому за 2018 рік, оскільки матеріалами справи підтверджується, що дана сума податкового боргу виникла, внаслідок несплати ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2016 та  2017 роки.
При цьому, відсутність на теперішній час у власності відповідача об`єктів житлової нерухомості не звільняє його від обов`язку сплатити податковий борг за минулі періоди.  
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується в цілому з висновком суду  першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.
Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2016, 2017 роки в розмірі 57 207, 69 грн.
Так, колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що відповідно до  податкового повідомлення-рішення № 46148-18 від 19.07.2017, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2016 рік, в розмірі 28075,37 грн., а відповідно до податкого повідомлення-рішення № 0069585-1308-1801 від 18.04.2018, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2017 рік, в розмірі 29 123, 32 грн., що в сумі становить 57198,69 грн.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 9 (дев`ять) гривень задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги відповідача в частині відсутності доказів вручення йому податкової вимоги від 06.02.2018 № 797-17 колегія суддів не бере до уваги, оскільки наведене спростовується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого податкова вимога вручена відповідачу 21.02.2018 (а.с. 16).
Так, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 58.3 ст. 58 ПК України).
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2. ст. 42 ПК України).
Коленгія суддів зауважує, що відсутність на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта» відомостей про поштове відправлення не є безумовною підставою вважати, що відповідна кореспонденція не надсилалася: термін зберігання інформації для відстеження руху рекомендованих листів обмежений, і після спливу встановленого терміну неможливо з даних вказаного веб-сайту встановити,зокрема, факт відправлення кореспонденції.
Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно неправильного розрахунку відповідачем грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно колегія судідв, також, не бере до уваги, тому що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 року по справі № 813/2092/15.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, зробив передчасні висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року по справі № 480/4081/20, в частині стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 9 (дев`ять) гривень прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 по справі № 480/4081/20 скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 9 (дев`ять) гривень.
Прийняти в цій частині постанову, якою   в задоволенні позову відмовити.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року по справі № 480/4081/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  01.04.2021 року