Номер провадження: 33/813/175/21
Номер справи місцевого суду: 946/6573/20 
Головуючий у першій інстанції Яковенко І.І. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І. від 20.10.2020 року,
                                установив
Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.10.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Відповідно до постанови суду, 10.10.2020 року приблизно о 21.10 годині ОСОБА_1 , знаходився на вулиці біля буд. 20 по вул. Чернишевського в м. Ізмаїл Одеської області без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянства чи його спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомного, порушивши правила щодо карантину людей, передбачених підп.2 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2», чим винив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44.3 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з вказаним судовим рішенням, та вважає його незаконним та таким, яке не відповідає фактичним обставинам справи, з оскільки 10.10.2020 року йому стукали в двері працівники поліції та повідомили йому, що він підозрюється в крадіжці та почали вимагати поїхати з ними до райвідділу поліції, але при цьому жодних протоколів не було складено. Після того як працівники поліції зрозуміли, що ОСОБА_1 не має відношення до крадіжки, почали примушувати його підписати протокол про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП, та під тиском він його підписав. Як вказує апелянт, в період часу з 09.10.2020 року по 05.11.2020 року він знаходився на самоізоляції у своє матері, тому будь-які можливості письмово повідомити суд, про причини неявки до суду відсутні.
Крім того, апеляційна скарга має клопотання про поновлення строку, яке мотивоване тим, що в період часу з 09.10.2020 року по 05.11.2020 року він знаходився на самоізоляції у своє матері, просудове рішення він дізнався тільки 18.12.2020 року з постанови про відкриття виконавчого провадження.
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 .
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що копія оскаржуваної постанови після розгляду справи, який було проведено за відсутністю ОСОБА_1 надсилалася останньому, оскільки згідно службової записки Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (а.с.13) у зв`язку з відсутністю фінансування відправка поштової кореспонденції судом не здійснювалась. 21.12.2020 року ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного судового рішення, що підтверджується відповідною розпискою та 28.12.2020 року звернувся з апеляційною скаргою. З урахуванням наведеного строк на апеляційне оскарження постанови судді районного суду підлягає поновленню.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо невинуватості у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.
У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Мотивуючи винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що його вина підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 знаходився на вулиці біля буд. 20 по вул. Чернишевського в м. Ізмаїлі Одеської області без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянства чи його спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомного, порушивши правила щодо карантину людей, порушивши вимоги підп. 2 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2».
Відповідно до п. 1 Постанови №641, з 01 серпня до 31 жовтня 2020 року на території, у тому числі, Одеської області з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено карантин.
Згідно ж підп. 2 п. 10 вказаної Постанови №641, на території України на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи.
Системний аналіз зазначених законодавчих актів дозволяє дійти висновку, що до об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП входить, в тому числі перебування особи у період дії карантину на вулицях без документів, що посвідчують особу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, передбачених підп. 2 п. 10 Постанови № 641, оскільки перебував на вулиці без документів, що посвідчують його особу. 
В обґрунтування апеляційної скарги  ОСОБА_1 зазначає, що він перебував вдома та за вимогою працівників поліції, поїхав з ними до райвідділу поліції, де він підтиском підписав протокол про адміністративне правопорушення, а тому  ОСОБА_1 вважає недоведеною його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП.
Разом з тим, жодних підтверджень тиску на нього з боку працівників поліції з метою підписання протоколу про адміністративне правопорушення та оскарження таких дій ОСОБА_1 не було надано. Більш того, з оглянутого відеозапису, який додано до матеріалів справи, не вбачається, що ОСОБА_1 під тиском підписав протокол про адміністративне правопорушення. 
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання її винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП є законним та обґрунтованим.
Проте, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до вимог ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини, перебування у нього на утриманні чотирьох малолітніх дітей, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із звільненням порушника від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 36, 44-3, 283-285, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.10.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн – скасувати.
На підставі ст.22 КУпАП звільнити  ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності за ст.44-3 КпАП України за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.
Оголосити  ОСОБА_1 усне зауваження.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні  ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

        Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець