УХВАЛА

11 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 820/3692/16
адміністративне провадження № К/9901/8114/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Данилевич Н.А., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання нечинним наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення сум, 
В С Т А Н О В И В:
05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі заявник просить поновити пропущений процесуальний строк, посилаючись на те, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції від 26 листопада 2020 року вона отримала 03  лютого 2021 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується ксерокопією конверта та відомостями з ідентифікатора міжнародного поштового відправлення ПАТ "Укрпошта". 
Відповідно до частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Перевіривши зазначені представником заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 329 КАС України.
Аналізуючи доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - ГТУЮ у Харківській області), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - Східне МРУ МЮ (м.Харків), в якому просила: визнати нечинним наказ №1395/К в частині дати її звільнення та  установити фактичну дату звільнення 01 червня 2016 року; зобов`язати відповідача внести до трудової книжки відповідні корегувальні записи щодо дати її звільнення 01 червня 2016 року; зобов`язати відповідача застосувати наслідки зміни дати звільнення та вчинити дії щодо внесення змін до документів та відомостей про фактичну дату її звільнення; стягнути 9189,33 грн компенсації належних їй до сплати до 30 червня 2016 року, компенсацію за затримку виплат з 01 липня 2016 року по дату фактичної виплати та 10000 грн у відшкодування  моральної шкоди.
Справа неодноразово переглядалася судами.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року позов задоволено частково. Вирішено вийти за межі позовних вимог. Стягнуто з Східного МРУ МЮ (м.Харків) на користь ОСОБА_1 402,01 грн у рахунок оплати 7 календарних днів щорічної додаткової відпустки у порядку статті 19 Закону України «Про відпустки» за підставою наявності правового статусу одинокої матері за період 01 жовтня 2012 року по 14 червня 2013 року; 114,86 грн у рахунок оплати 2 календарних днів щорічної додаткової відпустки відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки`у зв`язку з наявністю двох дітей віком до 15 років за період 19 лютого 2013 року по 09 лютого 2014 року; 1091,17  грн у рахунок оплати часу затримки у видачі найманому працівникові трудової книжки у порядку частини п`ятої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за період 04 травня по 01 червня 2016 року; 1148,60 грн середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у порядку статті 117 КЗпП України за період з 02 по 30 червня 2016 року; 10337,40 грн компенсації середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у порядку статті 117 КЗпП України.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції, а позов задоволено частково. Стягнуто зі Східного МРУ МЮ (м.Харків) на користь ОСОБА_1 1522,66 грн компенсації за час затримки у видачі трудової книжки та 3045,32 грн  середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. В іншій частині позову відмовлено.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить частково скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позов..
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (яка була чинною на час  розгляду справи судом першої інстанції) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено і заявником такі не зазначено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи те, що заявником не викладено виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на касаційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року.
2. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання нечинним наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення сум відмовити.
3. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    О.Р. Радишевська