ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" грудня 2020 р.                                  Справа№ 911/2471/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Іоннікової І.А. 

секретар судового засідання: Вага Віра Вікторівна   

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 08.12.2020 року у справі №911/2471/19 (в матеріалах справи).
        
Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю
на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020, повний текст якого складено 14.07.2020
у справі №911/2471/19 (суддя Заєць Д.Г.)
за позовом Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариство з обмеженою відповідальністю
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюпол", 2) Київської торгово-промислової палати
про стягнення збитків. 

В С Т А Н О В И В :

Білорусько-Литовське спільне підприємство «КМТ-2000» Товариство з обмеженою відповідальністю звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алюпол» та Київської торгово-промислової палати про стягнення збитків в розмірі 41 258,44 білоруських рублів, що складає 492 625,77 грн. (за курсом НБУ на день подання позову).
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що протиправні дії відповідачів спричинили анулювання Сертифікатів походження товару, що призвело до завдання позивачу збитків та необхідності сплати останнім ввізного мита та ПДВ.
13.01.2020 позивач подав до Господарського суду Київської області заяву про зміну предмету позову.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2020 у справі №911/2471/19 клопотання Білорусько-литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю б/н від 13.01.2020 року (вх. №1172/20 від 20.01.2020) про зміну предмету позову повернуто заявникові без розгляду, що вбачається з п. 1 резолютивної частини ухвали.
Ухвалою суду від 04.02.2020 року зупинено провадження у справі №911/2471/19 до перегляду ухвали Господарського суду Київської області від 21.02.2020 року про повернення заяви про зміну предмета позову.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 року ухвалу Господарського суду Київської області від 21.01.2020 року скасовано, а матеріали справи №911/2471/19 повернуто до господарського суду для продовження розгляду.
Таким чином, предметом спору у даній справі є вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів збитків у розмірі 41258,44 білоруських рублів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що йому в результаті неправомірних дій відповідачів було завдані збитки. Крім того суд першої інстанції зазначив, що посилання позивача на те, що відповідач 2 за попередньою змовою з відповідачем 1, внаслідок недбальства прийняв Сертифікати, видані ТПП Російської Федерації, та на їх підставі видав Сертифікати 1,2,3, що надавали позивачу митну пільгу при імпорті ним товару, а в подальшому їх самостійно анулював, є власними припущеннями позивача, що не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст 76-79 ГПК України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування доводів апеляційних скарг скаржники посилаються на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим,        прийняте без належної оцінки всіх доказів та з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Також скражник зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки факту анулюванню сертифікатів. Крім того, судом залишено поза увагою те, що сертифікати було видано на підставі документів поданих відповідачем-1 для отримання сертифікатів серед яких були і сертифікати про походження товару форми СТ-1, видані ТПП Російської Федерації: RUUA 5001005588 (4386376) від 17.08.2015, RUUA 5001003559 (4386366) від 06.04.2015,        RUUA 5001006865 (4533567) від 26.11.2015, тобто відповідач-2 неправомірно видав сертифікати чим ввів в оману позивача та митні органи Республіки Білорусії. 
Крім того, апелянт зазначає, що перевірку достовірності сертифікатів про походження товару є виключно повноваженням органів доходів і зборів, а у відповідача-2 відсутні повноваження на здійснення верифікації своїх сертифікатів.    
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2020, справу №911/2471/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Поляк О.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020 у справі №911/2471/19, а також розгляд апеляційної скарги Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 призначено на 06.10.2020.
15.09.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідач 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
05.10.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
У зв`язку з перебуванням судді Поляк О.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному з 06.10.2020, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3641/20 від 06.10.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/2471/19.
Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №911/2471/19, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 06.10.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.                                                                                                                                                                                                
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 апеляційну скаргу Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю., а також розгляд апеляційної скарги Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 призначено на 10.11.2020.
06.10.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить змінити Білорусько-Литовське спільне підприємство "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «КТМ-2000».                
У зв`язку з перебуванням судді Куксова В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному з 27.10.2020, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/4420/20        від 10.11.20 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/2471/19.
Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №911/2471/19 відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 10.11.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Іоннікова І.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 11.11.2020 апеляційну скаргу Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю., а також розгляд апеляційної скарги Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 призначено на 24.11.2020.                
23.11.2020 року через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшло клопотання, в якому останній просить розгляд справи відкласти, оскільки його представники перебувають на лікарняному.                
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 клопотання Київської торгово-промислової палати про відкладення розгляду справи №911/2471/19 задоволено та розгляд апеляційної скарги Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 відкладено на 08.12.2020 на 10:00 год., а також зобов`язано позивача надати суду до 04.12.2020 належним чином засвідченні докази, які підтверджують факт припинення Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю шляхом реорганізації та перетворення його на Товариство з обмеженою відповідальністю «КТМ-2000».  
Розглянувши в судовому засіданні, яке відбулося 08.12.2020, клопотання позивача про заміну учасника справи, та порадившись на місці, суд апеляційної інстанції ухвалив, що останнє не підлягає задоволенню, оскільки, по-перше, позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 24.11.2020 в частині подачі належним чином засвідчених доказів, які б підтверджували факт припинення Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю шляхом реорганізації та перетворення його на Товариство з обмеженою відповідальністю «КТМ-2000»; по-друге, з долученої до вказаного клопотання копії Свідоцтва про державну реєстрацію вказаного товариства не можливо встановити зазначені обставини.             
08.12.2020 в судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.
В свою чергу, представники відповідачів в даному судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги та підтримали доводи викладенні у своїх відзивах на апеляційну скаргу.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алюпол»        (за договором - постачальник) та Білорусько-литовським спільним підприємством «КМТ-2000» Товариства з обмеженою відповідальністю (за договором        покупець) укладено Договір поставки №558 (далі        Договір).
Відповідно до                ст. 11 Цивільного кодексу України                цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з ч. 1                ст. 626 Цивільного кодексу України                договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього                Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1                ст. 627 Цивільного кодексу України).
Згідно із                        ст. 628 ЦК України                 зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (чч.1, 2 ст.712 ЦК).
Положеннями чч.1, 2 ст.692 ЦК передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується виготовити та поставити (передати у власність покупця) профіль алюмінієвий екструдований (товар), а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатати товар.
Згідно п. 2.1. договору, поставка товару здійснюється на умовах ЕСА смт. Бородянка Україна, згідно правил Інкотермс-2010.
Загальна сума Договору складає 1 000 000 доларів США (п. 2.3. Договору).
Пунктами 2.4. та 2.5. Договору визначено, що поставка товару здійснюється партіями згідно кожної окремої специфікації, яка є невід`ємною частиною даного Договору і включає найменування товару, артикул товару, кількість та ціну товару, який має бути поставлено за даним Договором покупцю. Ціна за кожну партію товару визначається за формулою ціни, розрахованої згідно п. 2.6. даного Договору.
Згідно п.п. 3.1., 3.2. Договору, покупець надсилає постачальнику підписану, скріплену печаткою заявку (допускається використання факсового зв`язку або електронної пошти) з зазначенням наступних даних: артикулу товару; найменування товару; кількість та одиниця виміру; найменування вантажоодержувача; підпис та ПІБ контактної особи; дата та номер заявки.
Постачальник протягом 3 робочих днів ( у відповідності із законодавством постачальника) з дня отримання заявки направляє покупцю підтвердження про можливість її виконання шляхом електронного зв`язку.
Строк поставки за даним Договором визначається окремо на кожну партію товару (кожне замовлення), але не може перевищувати        20 календарних днів з моменту підтвердження заявки постачальником (п.3.2. даного Договору) (п. 3.4. Договору).
Відповідно до п. 3.8. Договору, на кожну відвантажену партію товару постачальник надає наступні документи: 1. екземпляр міжнародної товаро-транспортної накладної СМR; 2. інвойс; 3. специфікацію; 4. копію вантажної митної декларації; 5. пакувальний лист; 6. сертифікати відповідності; 7. сертифікат походження товару (форма СТ-1).
У пункті 10.1. Договору сторони погодили, що Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року, а в частині виконання сторонами зобов`язань        до повного їх виконання.
На виконання умов договору відповідач-1        надав згідно інвойсу №995 від 27.08.15 року сертифікат походження товару за формою СТ-1 №ВY53000F 5055/1 1428397 від 28.08.2015 року (далі - Сертифікат 1); згідно інвойсу №1150 від 24.09.15 року сертифікат походження товару за формою СТ-1 №ВY53000F 5539/3 1438753 від 24.09.2015 року (далі - Сертифікат 2); згідно інвойсу №33 від 03.02.2016 року сертифікат походження товару за формою СТ-1 №ВY63000F 341/2 1479354 від 04.02.2016 року (далі - Сертифікат 3).
У відповідності до п. 1 ст. 2 Договору про зону вільної торгівлі (дата підписання 18.10.11 року, дата ратифікації 20.09.2012 року) підписаного в тому числі Республікою Білорусь та Україною визначено, що Сторона не застосовує мита та інших платежів, еквівалентних миту стосовно експорту товару, призначеного для митної території іншої Сторони, та/або імпорт товару, що походить з митної території іншої Сторони.
12.04.2017 року Київською торгово-промисловою палатою видано наказ №8, відповідно до якого було анульовано сертифікати які було надано покупцю на підтвердження походження товару придбаного за договором поставки №558.
У зв`язку з чим, заступником начальника відділу митної інспекції Мінської регіональної митниці Легким А.А. проведено камеральну перевірку підприємства позивача та встановлено, що позивачем ввезено товар на митну територію Республіки Білорусь без підтверджуючих документів походження товарів, а також нараховано додаткові платежів у розмірі 2875184,00 білоруських рублів ввізного мита та 5750,34 білоруських рублів податку на додану вартість.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено платіжним дорученням № 902 від 23.05.2018 ввізного мита на суму 28751,84 білоруських рублів, платіжним дорученням № 903 від 23.05.2018 року податку на додану вартість на суму 5750,34 білоруських рублів, платіжним дорученням № 977 від 31.05.2018 року пені за прострочення сплати ввізного мита на суму 5630,23 білоруських рублів та платіжним дорученням № 976 від 31.05.2018 року пеню за прострочення сплати податку на додану вартість на суму 1126,03 білоруських рублів.
01.06.2018 року позивач звернувся до ТОВ «Алюпол» з претензією № 240, в якій просив до 15.06.2018 року перевести на його розрахунковий рахунок понесені збитки у розмірі 41258,44 білоруських рублів, що по офіційному курсу на дату складення претензії складає 20        503,13 доларів США.
11.06.2018 року ТОВ «Алюпол» направило відповідь № 57 на претензію, в якому повідомило позивача, що чинним законодавством України та міжнародними договорами, які ратифіковані Україною не передбачено можливості анулювання сертифікатів форми СТ-1, а тому, Київська торгово-промислова палата, на думку відповідача 1, не мала права анулювати Сертифікати 1,2,3. Крім того, відповідач 1 зазначив, що понесені позивачем збитки не є наслідком бездіяльності відповідача 1 або порушення ним умов Договору і норм чинного законодавства.
У зв`язку з чим, Білорусько-Литовське спільне підприємство «КМТ-2000» Товариство з обмеженою відповідальністю звернулось з позовом про солідарне стягнення з ТОВ «Алюпол» та Київської торгово-промислової палати збитків у розмірі 41258,44 білоруських рублів, що складає 492 625,77 грн. (за курсом НБУ на день подання позову).
Як було зазначено вище, у зв`язку із зверненням Державного комітету Республіки Білорусь та на виконання ПКМУ від 09.12.2015 року №1029 «Про затвердження Порядку верифікації (перевірки достовірності) сертифікатів і декларацій про походження товару з України» Київською міською митницею ДФС здійснено перевірку сертифікатів походження товару форми СТ-1, виданих Київською торгово-промисловою палатою ТОВ «Алюпол» на товар «профілі алюмінієві».
Під час перевірки було встановлено, що за умовами Правил визначення країни походження товарів у СНД від 20.11.2009 року, товар «профілі алюмінієві» набуває походження, якщо у виробництві кінцевого товару в одній з держав-учасниць Угоди використовуються матеріали, що походять з іншої або інших держав-учасниць Угоди, які підтверджені сертифікатом (сертифікатами) про походження товару форми СТ-1 та піддаються поетапній подальшій обробці (переробці) в іншій або інших державах-учасницях Угоди, то країною походження такого товару вважається країна, на території якої він востаннє був підданий обробці (переробці).
Порядок видачі сертифікатів про походження товару з України визначено        статтею 46 Митного кодексу України.
Так, у разі вивезення товарів з митної території України, сертифікат про походження товару з України в тих випадках, коли він необхідний і це відображено у національних правилах країни ввезення чи передбачено міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку, видається органом або організацією, уповноваженими на це відповідно до закону.
Таким чином, інформацію про сировину та матеріали, з яких виготовлено товар, зазначено в сертифікатах,        порядок виготовлення товару «профілі алюмінієві» міститься в довідках про порядок виготовлення товару №1 від 12.01.2015 та №1 від 20.01.2016, засвідчених виробником ТОВ «Алюпол».
Крім того, при виготовленні товару «профілі алюмінієві», на який видано вищезазначені сертифікати форми СТ-1, використано сировину російського походження «циліндричні заготовки з алюмінієвих сплавів», що підтверджено сертифікатами про походження товару форми СТ-1, виданих ТПП Російської Федерації: RUUA 5001005588 (4386376) від 17.08.2015, RUUA 5001003559 (4386366) від 06.04.2015,        RUUA 5001006865 (4533567) від 26.11.2015, сировину було завезено з Російської Федерації згідно договору №RM-ALUPOL/15-2 від 16.03.2015 між ТОВ «Алюпол» (Україна) та RUSAL Marketing Gmbh (Швейцарія). Відправником вказаної сировини є ВАТ «СУАЛ» філія «ВrАЗ-СУАЛ» (Російська Федерація), зазначена інформація міститься в графі 1 сертифікатів форми СТ-1, які видані ТПП Російської Федерації на сировину.
Також листом від 10.03.2017 №1708-2б/116 Київська торгово-промислова палата підтвердила українське походження товару «профіль алюмінієвий» у сертифікатах про походження товару форми СТ-1.
Разом з тим, перевіркою було встановлено, що не виконано умови, передбачені Правилами, для набуття українського походження товару «профіль алюмінієвий», тобто сертифікати форми СТ-1 видані ТПП Російської Федерації з порушенням пунктів 5.1 та 5.2 Правил визначення країни походження товарів у СНД від 20.11.2009 року, а тому вони не можуть підтверджувати походження сировини «циліндричні заготовки з алюмінієвих сплавів». 
Таким чином,  оскільки ТОВ «Алюпол» було використано у виробництві готовий продукт «профіль алюмінієвий» матеріалів невідомого походження, циліндричні заготовки з алюмінієвих сплавів», а також відповідно до пункту 9 Постанови КМУ від 09.12.2016 №1029 «Про затвердження Порядку верифікації перевірки достовірності) сертифікатів і декларацій про походження товару з країни», то Київська міська митниця ДФС повідомила про неможливість підтвердити критерій походження «К», набуття товаром «профіль алюмінієвий» українського походження та правомірність видачі сертифікатів про походження товару форми СТ-1.
У зв`язку з чим, було видано наказ №8 від 12.04.2017 року, в якому зазначено, що основною причиною, яка сприяла неправомірному оформленню і видачі сертифікатів походження форми СТ-1 уповноваженою особою Київської ТПП стали сертифікати форми СТ-1, незаконно оформлені і видані ТПП Російської Федерації (з порушенням пунктів 5.1 та 5.2 Правил визначення країни походження товарів у СНД від 20.11.2009р.) при експорті сировини «циліндричні заготовки з алюмінієвих сплавів», а отже, для визначення українського походження товару «профіль алюмінієвий» неможливо застосувати кумулятивний принцип і сертифікати 1, 2, 3 підлягають анулюванню.
Статтею 47 Митного кодексу України        передбачено процедуру верифікації (перевірки достовірності) сертифікатів про походження товару з України.
При цьому, органи та/або організації, уповноважені видавати сертифікати про походження товару з України, зобов`язані за запитом органів доходів і зборів безоплатно надавати їм інформацію, пов`язану з видачею таких сертифікатів і необхідну для здійснення їх верифікації.
З метою встановлення достовірності даних, зазначених у сертифікаті про походження товару з України, органи доходів і зборів можуть затребувати та отримувати у підприємств - виробників товарів або підприємств, які одержали від уповноваженого органу сертифікат про походження товару з України, документацію, необхідну для перевірки даних, зазначених у такому сертифікаті, а також здійснювати у порядку, встановленому законом, безпосередньо на підприємствах перевірку виробництва товарів та первинної документації, пов`язаної з таким виробництвом.
Водночас, верифікація (перевірка достовірності) сертифікатів про походження товару з України здійснюється органами доходів і зборів упорядку, встановленому        постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1029.
Оскільки, в процедурі видачі та подальшій ануляції Сертифікатів 1,2,3 здійсненій відповідачем-2 у відповідності до вимог Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 р., ратифікованої        Законом України «Про ратифікацію Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав» від 06.07.2011 року №3592-VI відсутні порушення, то твердження позивача про протиправність відповідних дій митного органу не знайшли свого матеріального підтвердження.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2019 року у справі №826/11396/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 року, встановлено, що у межах спірних правовідносин Київською міською митницею було дотримано порядок та процедуру проведення верифікації сертифікатів форми СТ-1, якій, як було встановлено раніше, передували доручення ДФС України. За результатами верифікації (перевірки) достовірності сертифікатів форми СТ-1 митний орган дійшов висновку, що останніми не виконуються умови, встановлені Правилами, для набуття українського походження товару «профіль алюмінієвий», про що відповідними листами було повідомлено уповноважений орган - Київську ТПП та експортера товару - ТОВ «Алюпол».
Відповідно до вимог        ст. 623 ЦК України        боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Статтею 22 ЦК України        передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Статтею 1166 Цивільного кодексу України        передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.
Згідно        ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Відповідно до        ст. 218 ГК України        підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до        ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Проте, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.
Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до        статті 623 Цивільного кодексу України.
Обов`язковими умовами покладення відповідності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Отже, зменшення майнових благ внаслідок неправомірних дій        наступає об`єктивно, тобто незалежно від волевиявлення сторони, як наслідок невиконання зобов`язань.
Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов`язань - причиною. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (виключає його відповідальність).
Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.
Відповідно до ч. 1        ст. 623 ЦК України        боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Враховуючи норми ч. 4        ст. 623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.
Отже, системний аналіз матеріалів справи та норм чинного законодавства дає суду підстави для висновку про те, що позивачем не доведено належними та вірогідними доказами по справі розмір збитків, причинно-наслідковий зв`язок між        нібито протиправною поведінкою відповідачів та понесеними позивачем збитками.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено у яких саме діях полягає правопорушення відповідачів. 
Посилання скаржника на те, що відбулось скасування сертифікатів з власної ініціативи відповідача-2, то вони до уваги не беруться, оскільки скасування сертифікатів відбулося на підставі звернення Державного комітету Республіки Білорусь до Київської міської митниці ДФС та на підставі листа Київської міської митниці ДФС України від 04.04.2017 № 2822/10/26-70-19-04, який було видано митним органом за результатами проведеної верифікації (перевірки достовірності) сертифікатів СТ-1, а також на підставі п. 6.8 Правил визначення країн походження товарів та п.п. 7.18 методики про порядок визначення країни походження товарів/послуг, оформлення та засвідчення сертифікатів відповідних форм, затвердженої Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 29.05.2012 року.         
У зазначеному листі Київської міської митниці ДФС України від 04.07.2017 року № 2822/10/26-70-19-04 було вказано, що саме Київська міська митниця ДФС повідомляє про неможливість підтвердити критерій походження «К», набуття товаром «профіль алюмінієвий» українського походження та правомірності видачі сертифікатів про походження товару форми СТ-1, що і стало підставою для видачі відповідачем-2 наказу про анулювання сертифікатів.
 Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним. Також відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.  
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1        статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод        зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1        статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод        зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване судове рішення відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
                       
                                                  П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу Білорусько-Литовського спільного підприємства "КМТ-2000" Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 залишити без задоволення. 
                 2.Рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2020 у справі №911/2471/19 залишити без змін.  
           3.Судові витрати покласти на скаржника.   
4.Матеріали справи №911/2471/19 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст судового рішення складено та підписано 11.01.2021, у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному з 17.12.2020 та судді Яковлєва М.Л. у відпустці з 04.01.-06.01.2021. 

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                І.А. Іоннікова