Постанова
Іменем України
 
22 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 687/119/19
провадження № 61-21520св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсалінвестцентр», відповідачі - приватний нотаріус Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області Пилявський Володимир Броніславович,	
треті особи: Чемеровецьке районне споживче товариство, ОСОБА_1 , Зарічанська сільська рада Чемеровецького району Хмельницької області,	
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсалінвестцентр» на постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 05 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон України № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсалінвестцентр» (далі - ТОВ «Універсалінвестцентр») звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області Пилявського В. Б. 
(далі - приватний нотаріус Чемеровецького РНО Хмельницької області), треті особи: Чемеровецьке районне споживче товариство, ОСОБА_1, Зарічанська сільська рада Чемеровецького району Хмельницької області, про зобов`язання внести зміни до договорів.
Позовна заява мотивована тим, що 12 червня 2009 року приватним нотаріусом Чемеровецького РНО Хмельницької області Пилявським В. Б. посвідчено договір купівлі-продажу, укладений між Чемеровецьким районним споживчим товариством та ТОВ «Універсалінвестцентр» (зареєстровано в реєстрі за № 1177).
13 січня 2010 року приватним нотаріусом Чемеровецького РНО Хмельницької області Пилявським В. Б. посвідчено договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, укладений між ОСОБА_1 
та ТОВ «Універсалінвестцентр» (зареєстровано в реєстрі за № 25).
22 листопада 2018 року ТОВ «Універсалінвестцентр» звернулося до нотаріуса із заявою, в якій просило внести виправлення до договорів, допущених при їх складанні.
Листом приватного нотаріуса Чемеровецького РНО Пилявського В. Б. 
від 06 грудня 2018 року у задоволенні заяви ТОВ «Універсалінвестцентр» щодо внесення виправлення до договору купівлі-продажу від 12 червня 
2009 року та договору про поділ майна від 13 січня 2010 року відмовлено на підставі розділу ІІ глави 1 пункту 6.11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), відповідно до якого спори щодо визначення, зміни розміру часток спільного майна в натурі вирішуються в судовому порядку.
Посилаючись на те, що нотаріусом позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви про внесення виправлень, ТОВ «Універсалінвестцентр» просило суд зобов`язати приватного нотаріуса Чемеровецького РНО Хмельницької області Пилявського В. Б. внести до договору купівлі-продажу від 12 червня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1177, наступні виправлення: в пункті 2 зазначити площу твердого покриття «11 627,1 кв. м» та змінити загальну площу, яка вказана неправильно, з «407,9 кв. м» на «12 035 кв. м»; зобов`язати приватного нотаріуса Чемеровецького РНО Хмельницької області Пилявського В. Б. внести до договору про поділ майна від 13 січня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 25, виправлення: у пункті 3 зазначити площу асфальтованого твердого покриття «5» - «11 627,1 кв. м» та змінити загальну площу, яка вказана неправильно, з «407,9 кв. м» на «12 035 кв. м»; в абзаці 3 пункту 8 змінити загальну площу, яка вказана неправильно, з «407,9 кв. м» на «12 035 кв. м».
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області 
від 30 липня 2019 року (у складі судді Кулєбякіної В. О.) позов 
ТОВ «Універсалінвестцентр» задоволено.
Зобов`язано приватного нотаріуса Чемеровецького РНО Хмельницької області Пилявського В. Б. внести до договору купівлі-продажу від 12 червня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1177, наступні виправлення: 
у пункті 2 зазначити площу твердого покриття «11 627,1 кв. м» та змінити загальну площу, яка вказана невірно, з «407,9 кв. м» на «12 035 кв. м».
Зобов`язано приватного нотаріуса Чемеровецького РНО Хмельницької області Пилявського В. Б. внести до договору про поділ майна від 13 січня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 25, наступні виправлення:
- у пункті 3 зазначити площу асфальтованого твердого покриття 
«5» «11 627,1 кв. м» та змінити загальну площу, яка вказана невірно, 
з «407,9 кв. м» на «12 035 кв. м»;
- в абзаці 3 пункту 8 змінити загальну площу, яка вказана невірно, 
з «407,9 кв. м» на «12 035 кв. м».
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами договору не існує спору щодо предмету договору та його часток, а тому позовні вимоги щодо внесення нотаріусом виправлення в тексті договору щодо площі об`єктів, які були придбані та підлягали поділу у зв`язку з наявними помилками, підлягають задоволенню.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Універсалінвестцентр» відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що договір купівлі-продажу майна, а також договір про поділ майна укладалися між позивачем та третіми особами, які, як сторони правочину, визначали істотні умови вказаних правочинів. Отже, право змінювати чи доповнювати умови договору належить лише сторонам договору за їхньою спільною згодою. 
У разі відсутності згоди між сторонами щодо внесення змін до договору такий спір вирішується в судовому порядку, належним відповідачем у справі є інша сторона правочину, яка не надає згоду на ініційовані зміни до договору. Таким чином, нотаріус, який вчинив такі нотаріальні дії як посвідчення правочинів, виходячи з кола своїх прав та обов`язків, не має відповідати за заявленими вимогами, оскільки не є належним відповідачем у цій справі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційні скарзі ТОВ «Універсалінвестцентр» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що при зверненні до нотаріуса за посвідченням правочину його сторін цікавить не посвідчувальний напис сам по собі, а договір, на якому посвідчуються підписи сторін та який є підставою виникнення для них прав та обов`язків. Жодним нормативним актом в Україні не заборонено нотаріусам вносити виправлення у тексти договорів у разі допущення в них помилок. 
Доводи інших учасників справи
У січні 2020 року Зарічанська сільська рада Чемеровецького району Хмельницької області та ОСОБА_1 подали відзиви на касаційну скаргу, вказуючи на те, що постанова суду апеляційної інстанції є законною 
і обґрунтованою, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для її скасування відсутні.
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 12 червня 2009 року приватним нотаріусом Чемеровецького РНО Хмельницької області Пилявським В. Б. посвідчено договір купівлі-продажу, укладений між Чемеровецьким районним споживчим товариством та ТОВ «Універсалінвестцентр» (зареєстровано в реєстрі за № 1177).
Відповідно до пункту 2 договору купівлі-продажу у власність покупця переходять 17/25 часток нежитлових будівель та споруд ринку, які знаходяться на АДРЕСА_1 , які складаються з твердого покриття залишковою вартістю 197 112 грн (без зазначення площі) та вказана загальна площа об`єкта 407,9 кв. м.
Згідно з пунктом 3 договору купівлі-продажу 17/25 ідеальних часток нежитлових будівель та споруд ринку, що відчужуються за цим договором, належать продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданим Виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області 02 грудня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 3710707 за номером запису 1-143 в книзі № 1, згідно з витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 09 червня 2009 року № 22950026.
Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно 
від 09 червня 2009 року № 22950026 площа твердого покриття, яке відчужено за договором купівлі-продажу вартістю 197 112 грн складає 11 627,1 кв. м.
Крім цього, згідно з пунктом 2 договору купівлі-продажу загальна площа будівель та споруд ринку складає 407,9 кв. м, однак з врахуванням того, що предметом договору купівлі-продажу було також тверде покриття площею 11 627,1 кв. м, відповідно загальна площа будівель та споруд ринку складає 12 035 кв. м (407,9 кв. м + 11 627,1 кв. м).
В пункті 7 договору купівлі-продажу зазначено, що вказаний у цьому договорі об`єкт продано за 500 250 грн, які перераховані покупцем на рахунок продавця до підписання цього договору. 
13 січня 2010 року приватним нотаріусом Чемеровецького РНО Хмельницької області Пилявським В. Б. посвідчено договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, укладений між ОСОБА_1 
та ТОВ «Універсалінвестцентр» (зареєстровано в реєстрі за № 25).
Також суди встановили, що у договорі купівлі-продажу від 12 червня 
2009 року зазначено, що його сторони є співвласниками нежитлових будівель та споруд ринку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 1 договору купівлі-продажу за цим договором поділяється нерухоме майно, що перебуває у спільній частковій власності сторін, зокрема, асфальтоване тверде покриття «5» загальною площею 11 627,1 кв. м.
Разом з тим, в пункті 3 договору купівлі-продажу зазначено, що 
ТОВ «Універсалінвестцентр» належить на праві спільної часткової 
власності асфальтоване тверде покриття «5». Однак, площа асфальтованого покриття вже не зазначена. Окрім того, в цьому ж пункті 3 загальна площа майна, яке належить на праві спільної часткової власності 
ТОВ «Універсалінвестцентр» вказана 407,9 кв. м, що не відповідає пункту 1 даного договору та витягам з реєстру права власності та з врахуванням асфальтованого твердого покриття становить 12 035 кв. м (407,9 кв. м + 11 627,1 кв. м).
Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно 
від 28 грудня 2009 року № 24937878 в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 3710707 за номером запису 1-143 в книзі № 1, площа асфальтованого твердого покриття «5» складає 11 627,1 кв. м, що відповідає витягу від 09 червня 2009 року № 22950026, та про що зазначено у пункті 1 вказаного договору про поділ майна.
В абзаці третьому пункту 8 договору зазначено, що 
ТОВ «Універсалінвестцентр» на власний розсуд здійснює право володіння, користування та розпорядження з дотриманням вимог чинного законодавства щодо приватної власності на приміщення загальною площею 407, 9 кв. м та асфальтованого твердого покриття «5», площа якого згідно з пунктом 1 договору та зазначених вище витягів складає 
11 627,1 кв. м, однак у вказаному абзаці не зазначена.
Суди також встановили, що у постановах Вищого господарського суду України від 20 листопада 2012 року у справі № 13/5025/316/12 та Рівненського апеляційного господарського суду від 24 квітня 2013 року у справі № 15/5025/771/12 за позовом ТОВ «Універсалінвестцентр» до Зарічанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, вказано, що ТОВ «Універсалінвестцентр» набуло права власності на тверде покриття площею 11 627,1 кв. м за договором про поділ майна 
від 13 січня 2010 року.
22 листопада 2018 року ТОВ «Універсалінвестцентр» звернулося до нотаріуса із заявою, в якій просило внести виправлення до договорів, допущених при їх складанні.
Листом приватного нотаріуса Чемеровецького РНО Пилявського В. Б. 
від 06 грудня 2018 року у задоволенні заяви ТОВ «Універсалінвестцентр» щодо внесення виправлення до договору купівлі-продажу від 12 червня 
2009 року та договору про поділ майна від 13 січня 2010 року відмовлено на підставі розділу ІІ глави 1 пункту 6.11 Порядку № 296/5, відповідно до якого спори щодо визначення, зміни розміру часток спільного майна в натурі вирішуються в судовому порядку.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі - у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-IX) провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Частинами першою і другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що договір купівлі-продажу майна, а також договір про поділ майна укладалися між позивачем та третіми особами, які, як сторони правочинів, визначали істотні умови цих правочинів.
За змістом наведених норм, право змінювати чи доповнювати умови договору належить лише сторонам договору за їхньою спільною згодою. 
У разі відсутності згоди між сторонами щодо внесення змін до договору такий спір вирішується в судовому порядку, належним відповідачем у справі є інша сторона правочину, яка не надає згоду на ініційовані зміни до договору.
Отже, нотаріус, який вчинив такі нотаріальні дії, як посвідчення правочинів, виходячи з кола своїх прав та обов`язків, не має відповідати за заявленими вимогами, а отже, не є належним відповідачем у цій справі.
Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про нотаріат» 
(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, 
крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом України «Про нотаріат», із метою надання їм юридичної вірогідності.
Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Універсалінвестцентр» просило зобов`язати приватного нотаріуса внести до договору купівлі-продажу та договору про поділ майна виправлення, проте отримало відмову.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Статтею 34 Закону України «Про нотаріат» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено вичерпний перелік нотаріальних дій, зокрема, нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії як посвідчення правочинів (договорів, заповітів, довіреностей тощо).
Вказаний перелік, як й інші норми чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, не містять вказівки на те, що внесення виправлень договору купівлі-продажу або поділ майна є нотаріальною дією.
Нотаріальна дія являє собою юридичний акт уповноваженої державою особи - нотаріуса, який спрямований на встановлення, зміну, припинення, підтвердження, гарантування законності цивільних правовідносин, сприяння здійсненню суб`єктивних прав. 
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що пред`явлений позов не містить вимог щодо оскарження нотаріальних дій, а вимоги щодо внесення змін (виправлень) у зміст правочину не є оскарженням нотаріальної дії, якою було посвідчення правочину, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги про те, що при зверненні до нотаріуса за посвідченням правочину його сторін цікавить не посвідчувальний напис сам по собі, а договір, на якому посвідчуються підписи сторін та який є підставою виникнення для них прав та обов`язків, колегія судді не бере до уваги з огляду на наступне.
Предметом позову про оскарження нотаріальних дій позивачем визначено зобов`язання приватного нотаріуса внести зміни (виправлення) до договорів купівлі-продажу та поділ майна. Проте, зазначені вимоги позивача не відповідають встановленим чинним законодавством способом захисту.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.
При цьому, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Верховний Суд зауважує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, що відповідає висновками, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 
2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Таким чином, переглядаючи законність та обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції, діючи у межах повноважень, визначених статтею 400 України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), не вправі здійснювати переоцінку доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції є достатньо мотивованою та такою, що відповідає нормам закону.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсалінвестцентр» залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною 
і оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. А. Стрільчук