ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року 
м. Київ
справа № П/811/213/16(2-ап/811/2/17)
адміністративне провадження № К/9901/22072/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 (у складі колегії суддів: судді-доповідача Чумака С.Ю., суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.),
ВСТАНОВИВ:
І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
1. У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - УМВС України в Кіровоградській області, відповідач), в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Кіровоградській області від 06.11.2015 №383 о/с По особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил на підставі пункту 64 г Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (через скорочення штатів); поновити позивача на посаді інспектора слідчого відділення Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області.
2. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області від 06.11.2015 №383 о/с По особовому складу в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади інспектора слідчого відділення Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області у запас Збройних Сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів). Поновлено позивача на посаді інспектора слідчого відділення Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області з 7 листопада 2015 року.
3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2017 року була залишена без руху у зв`язку з відсутністю документу про сплату судового збору у визначеному законом розмірі, з одночасним наданням заявнику двадцятиденного строку з дня отримання копії ухвали для усунення вказаного недоліку.
4. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року апеляційну скаргу повернуто відповідачу, оскільки УМВС України в Кіровоградській області не виконано вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 24 березня 2017 року.
5. Після цього відповідач повторно звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою від 26.05.2017
6. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2017 апеляційну скаргу УМВС України в Кіровоградській області залишено без руху.
7. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 було відповідачу відмовлено у відкритті апеляційного провадження з огляду на те, що останній у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначав про обставини попереднього звернення з апеляційного оскарження та її повернення, які вже визнавались неповажними ухвалою суду від 09.06.2017.
8. Постановою Верховного Суду від 03 травня 2018 року ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з підстав того, що судом апеляційної інстанції не були розглянуті клопотання УМВС України в Кіровоградській області про відстрочення сплати судового збору від 13.04.2017 та клопотання про продовження строків для усунення недоліків апеляційної скарги від 21.04.2017 тощо.
9. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року апеляційну скаргу Управління МВС України в Кіровоградській області повернуто скаржнику з підстав того, шо відповідач не надав документ про сплату судового збору.
10. Постановою Верховного Суду від 18 червня 2019 року касаційну скаргу Управління МВС України в Кіровоградській області задоволено, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, так як суд апеляційної інстанції не дослідивши платіжне доручення №177 від 03.05.2017, яким відповідачем сплачено судовий збір на виконання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2017, дійшов передчасного висновку про неусунення заявником вимог ухвали, що призвело до постановлення незаконної ухвали про повернення апеляційної скарги, яка перешкоджала подальшому провадженню у справі. 
11. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження з тих підстав, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління МВС України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року. Зазначена ухвала не оскаржувалась, набрала законної сили і є чинною.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
12. Не погоджуючись з ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
13. В обґрунтування скарги касатор зазначає, що суд апеляційної інстанції упереджено підійшов до вирішення зазначеної справи, порушив норми процесуального права, не в повному обсязі з`ясував обставини справи та знехтував обставинами, встановленими Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, в зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
14. Відповідач вважає, що суд апеляційної інстанції порушує право УМВС України в Кіровоградській області на доступ до правосуддя та не враховано, що саме через наявність протиправної ухвали від 10.05.2017 Управління вимушене було звернутись до суду апеляційної інстанції повторно.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
15. Касаційна скарга Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області до Верховного Суду надійшла 5 серпня 2019 року.
16. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2019 визначено склад суду: Головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
17. Ухвалою Верховного Суду від 09.09.2019 відкрито касаційне провадження за скаргою Управління МВС України в Кіровоградській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № П/811/213/16(2-ап/811/2/17).
18. Ухвалою судді Верховного Суду від 18.03.2021 дану справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.
IІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
19. Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
19.1. Стаття 299 КАС України. Суд  апеляційної інстанції  відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо:
1) апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню;
2) є ухвала про  закриття провадження  у зв`язку з відмовою від раніше поданої  апеляційної скарги  цієї самої особи на це саме судове рішення;
3) є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення;
4) скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Копія  ухвали  про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається  учасникам справи  у порядку, визначеному  статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
20. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
21. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
22. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду виходить з наступного.
23. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління МВС в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 у справі №П/811/213/16(2-ап/811/2/17) відмовлено з підстав п.3 ч.1 ст. 299 КАС України.
24. Відповідно до пункту третього частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
25. Так, УМВС України в Кіровоградській області подавало дві апеляційні скарги на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2017.
26. В оскаржуваній ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 вказується, що апеляційним судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління МВС України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року. Зазначена ухвала не оскаржувалась, набрала законної сили і є чинною. А відтак апеляційний суд повинен відмовити у відкритті провадження, оскільки є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
27. У самій же ухвалі від 26.07.2017, суд апеляційної інстанції вказував, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2017 про залишення апеляційної скарги без руху визнано неповажними причинами пропуску звернення до суду мотиви, викладені у апеляційні скарзі, а саме, що причиною пропуску є попереднє звернення до суду апеляційної інстанції, в результаті якого, як вже було встановлено, ухвалою від 10.05.2017 було повернуто апеляційну скаргу скаржнику.
28. Проте, судом апеляційної інстанції не взято до уваги те, що  саме постановлення незаконної ухвали Дніпропетровським апеляційним адміністративним суду від 10.05.2017, яка визнана такою згідно постанови Верховного Суду від 03.05.2018, фактично стала причиною пропуску такого звернення до суду та повторного звернення із апеляційною скаргою від 26.05.2017. 
29. Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного погоджується із доводами касаційної скарги та вважає, що постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження від 17.07.2019, суд апеляційної інстанції упереджено підійшов до вирішення даної справи, порушив норми процесуального права, не з`ясувавши в повному обсязі обставин справи та знехтував обставинами, неодноразово встановленими Верховним Судом при вирішенні даної адміністративної справи, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
30. Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принципи верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
31. Закон України «Про судоустрій та статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. 
32. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
33. В свою чергу ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від нашої держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.
34. Яскравим прикладом порушення права на доступ до правосуддя є факти, покладені в основу рішення Суду у справі «Volovik v. Ukraine» (арр. № 15123/03). За обставинами указаної справи, заявник стверджував, що йому незаконно відмовили у доступі до суду апеляційної інстанції, який мав повноваження переглянути справу як стосовно фактів, так і стосовно права, а також мав повноваження встановлювати нові факти, які не досліджувались під час розгляду справи судом першої інстанції. У своїй апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції заявник посилався на невірне застосування закону судом першої інстанції. Однак суд першої інстанції своєю ухвалою визнав його апеляційну скаргу неподаною.
35. У вказаній справі Європейський суд з прав людини указав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (Podbielski and PPU Polpure v. Poland, арр. № 39199/98, р. 62). Приймаючи до уваги особливості порядку апеляційного оскарження за національним законодавством, Суд дійшов висновку, що в даному випадку право заявника на доступ до апеляційного суду було захищено основоположними гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції. Суд вкотре зазначив, що обмеження права доступу, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги, повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосовуваними засобами та поставленою метою (Podbielski and PPU Polpure v. Poland, арр. № 39199/98, р. 63). Проте, приймаючи до уваги процедурні вимоги, які діяли на момент розгляду справи, та спосіб, у який вони були застосовані у справі заявника, Суд дійшов висновку, що застосовані засоби не були пропорційні меті. Ґрунтуючись на зазначеному вище, Суд констатував, що заявнику було відмовлено в доступі до суду, та встановив на цій підставі порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.
36. У пункті 36 рішення "Bellet v. France", заява № 23805/94, Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
37. Такий підхід узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який у пункті 39 рішення по справі "Garcia Manibardo v. Spain", заява № 58695/97,в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "не примушує Держав-учасниць створювати апеляційні або касаційні суди, однак, якщо такі суди існують, то гарантії, які передбачені статтею 6, повинні бути забезпечені".
38. Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі "Ashingdane v. the United Kingdom", заява № 8225/78, пункт 96 рішення у справі "Krombach v. France", заява № 29731 /96).
39. Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain", заява № 28090/95).
40. Таким чином, враховуючи наведені обставини, доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню.
41. Відповідно до ч.1 ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування  ухвали  судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
42. Відповідно до частини 5 статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
43. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
44. Відповідно до ч.5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
45. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області задовольнити.
2. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі №П/811/213/16(2-ап/811/2/17) скасувати.
3. Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційої інстанції - Третього апеляційного адміністративного суду.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко