Справа № 300/808/19 
Провадження № 22-ц/4808/160/21 
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Василишин Л.В., Горейко М.Д.,
секретаря                                        Єлісевич О.М.,    
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Витвицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Долинського району Івано-Франківської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Турашем В.А. 17 листопада 2020 року у м. Долина Івано-Франківської області,  
                                                    в с т а н о в и в :
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася  з позовом до Витвицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Долинського району Івано-Франківської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ,  про визнання протиправним та скасування рішення Витвицької сільської ради від 25 січня 2019 року №772-27/2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_2 » (а.с.8-19, 119-131 том 1).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.98-114, том 2).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року скасовано, провадження у справі закрито (а.с.11-17, том 3). 
Мотивуючи постанову,  Апеляційний адміністративний суд виходив з того, що між сторонами наявний цивільно-правовий спір, оскільки оспорюваним рішенням сільської ради не лише надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, але і зобов`язано ОСОБА_2 укласти договір про земельний сервітут з ОСОБА_1 , що є провідним мотивом вимог позивачки і фактично у цих правовідносинах має місце спір між позивачкою і третьою особою щодо права користування земельною ділянкою для проходу позивачки.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 , передано до Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до Витвицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Долинського району Івано-Франківської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, для розгляду по суті (а.с.72-73, том 3).
У травні 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог,  в якій просила визнати протиправним та скасування рішення Витвицької сільської ради від 25 січня 2019 року №772-27/2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_2 » та рішення Витвицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Долинського району Івано-Франківської області від 21 лютого 2020 року № 1273-37/2020 «Про внесення змін в рішення сесії Витвицької сільської ради ОТГ від 25.01.2019р. Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_2 » (а.с.132-141, том 3).
У жовтні 2020 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Біланом А.М. подано заяву про призначення земельно-технічної експертизи. В обґрунтування зазначено, що підставами скасування судового рішення є надання відповідачем Витвицькою сільською радою об`єднаної територіальної громади Долинського району Івано-Франківської області Витвицькій С.І. дозволу на розроблення проекту відведення на земельну ділянку, до складу якої включено дорогу загального користування – під`їзд до земельної ділянки позивачки. В державному акті на право власності на земельну ділянку та в технічній документації ОСОБА_1 відображена ширина дороги розміром 3,39 метра. Іншого проїзду чи підходу до земельної ділянки, окрім зазначеної дороги, немає. Відповідачем у заперечення позовних вимог надано витяг з Генерального плану с. Витвиця, у якому ніби-то запроектовано інший під`їзд (дорога) до земельної ділянки позивачки. Однак, така дорога запланована через приватну власність ОСОБА_4 . Вважав, що у даному випадку, з метою забезпечення права власності ОСОБА_1 на користування та володіння земельною ділянкою слід з`ясувати, чи є інші варіанти підходу та проїзду до належної їй земельної ділянки, окрім визначеної в державному акті. Окрім того,  слід з`ясувати, чи охоплює 0,25 га земельної ділянки, яка планується передатись у власність ОСОБА_2 ,  частину під`їзду (дороги) до земельної ділянки позивачки. Вважає, що без спеціальних знань з`ясувати такі обставини неможливо. Тому просив призначити судову земельно-технічну експертизу (а.с.233-235, том 3).
Представником третьої особи ОСОБА_2 подано заперечення на зазначену заяву про призначення земельно-технічної експертизи (а.с.243-246, том 3).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року в даній справі призначено земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання: чи є інші варіанти підходу, проїзду до земельної ділянки ОСОБА_1 (площа земельної ділянки 0,2770 га; земельна ділянка розташована с.Витвиця урочище «Порошниці» Долинського району Івано-Франківської області; кадастровий номер земельної ділянки 2622080501:01:002:1001), окрім дороги шириною 3,39 м. (в межах від «Д» до «Е»), відображеної в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №607221? Якщо так, то вказати схематично можливі варіанти підходу та проїзду.
- Чи ввійде в склад земельної ділянки площею 0,25 га, яку просить ОСОБА_2 передати їй у власність ( АДРЕСА_1 ), частина дороги загального користування шириною 3,39 м, яка слугує проїздом до земельної ділянки ОСОБА_1 (кадастровий номер земельної ділянки 2622080501:01:002:1001)? Якщо так, то вказати схематично яка саме частина проїзду може ввійти в склад земельної ділянки площею 0,25 га, яку просить ОСОБА_2 передати їй у власність ( АДРЕСА_1 ). Проведення експертизи доручено Івано-Франківському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України (вул.Сахарова,23-А м. Івано-Франківськ) (а.с.2-3, том 4).
Не погодившись з ухвалою суду представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій зазначено, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд допустив неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. 
Наголошує, що як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , у даному випадку відсутній спір про право власності на земельні ділянки чи щодо користування проїздом до земельної ділянки позивачки. Спір стосується виключно оскарження рішення органу владних повноважень. Таким чином, поставлені перед експертом питання виходять за межі позовних вимог, які ставить перед судом позивач. А сам предмет та підстави позову не потребують застосування спеціальних знань. Крім того, у підготовчому провадженні сторонами надано технічну документацію, викопіювання із Генерального плану с. Витвиця по вул. Набережна, схему прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості, кадастровий план з конфігураціями точок земельної ділянки, висновок про розгляд документації із землеустрою, погоджений експертом державної експертизи ОСОБА_5 , відповіді на адвокатські запити уповноважених органів тощо.
Вказує, що із клопотання про призначення експертизи не вбачається підстав для обов`язкового її призначення, а також не наведено переконливих доводів та доказів про необхідність її призначення, виходячи з предмету спору та мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду. Питання, з приводу яких позивач просить призначити судову земельно-технічну експертизу та експертизу питань землеустрою, не стосуються предмету спору, а стосуються оцінки наявних у справі доказів, носять правовий характер і їх вирішення віднесено до компетенції суду. 
Крім того, надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою не є передачею у приватну власність громадянину земельної ділянки, а є лише першим етапом для погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог законодавства є необхідними для прийняття сільською радою рішення про набуття громадянином земель у власність, а тому права та інтереси позивачки у будь-якому разі не порушені.
На думку представника апелянта, позивачка зловживає процесуальними  правами, що перешкоджає винесенню рішення по справі  або вчиненню інших процесуальних дій, які не дають можливості третій особі оформити право власності на свою земельну ділянку під будинком.
Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.9-17, том 4).
Представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Біланом А.М. подано  відзив, в обґрунтування якого зазначено, що позивачка звернулась з адміністративним позовом до суду та оскаржила  рішення органу місцевого самоврядування. Своє право на оскарження мотивувала тим, що оскаржуваним рішенням відповідач надав право на розроблення проекту землеустрою на землю, в склад якої входить громадський проїзд. Під час розгляду справи представнику позивача було вручено копію рішення Витвицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Долинського району Івано-Франківської області від 21.02.2020 року за № 1273-37/20, яким внесено зміни в оскаржуване позивачем рішення сільської ради від 25 січня 2019 року №772-27/2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_2 ». Позивачка оскаржила зазначене рішення органу місцевого самоврядування  від 21.02.2020 року про внесення змін шляхом подання заяви про збільшення позовних вимог до Долинського районного суду Івано-Франківської області. З метою підтвердження тих обставин, що іншого під`їзду до земельної ділянки позивача, окрім того, який відображений на схемі в державному акті, немає, та підтвердження того, що в склад земельної ділянки, яку має намір отримати ОСОБА_2 , включено частину проїзду, було заявлено клопотання про призначення судової експертизи. Звертає увагу на те, що для визначення того, чи входить  в склад земельної ділянки, на яку надано дозвіл на складення проекту землеустрою ОСОБА_2 , частина проїзду, необхідні спеціальні знання та є необхідність проведення відповідних досліджень (обмірів на місці). Звернувшись до суду, позивач намагається захистити своє право на користування її власною земельною ділянкою, в тому наведені апелянтом аргументи, в тому числі і нібито  щодо зловживання правом, не ґрунтуються на нормах процесуального закону. Просить відхилити апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін (а.с.38-41, том 4).
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явилися сторони, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом.
Від представника ОСОБА_2 адвоката Шевчука П.В. надійшли письмові пояснення, в яких просить здійснити розгляд справи за відсутності апелянта та його представника.
Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Біланом А.М. подано клопотання про відкладення розгулу справи.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення сторін, які не з`явилися, про день, місце та час судового засідання, оскаржуваною ухвалою не вирішується спір по суті, тому з метою скорочення тривалості розгляду справи суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та їх представників.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Із матеріалів справи встановлено, що між сторонами, а також позивачем і третьою особою  існує спір щодо визначення місця розташування і користування проїздом до земельної ділянки позивачки площею 0,2770 га в урочищі «Порошниці» у с. Витвиця Долинського району Івано-Франківської області, відображеної в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №607221.
Позивачкою ОСОБА_1 подано клопотання про призначення по даній справі земельно-технічно експертизи. Підставою для експертизи є те, що в склад земельної ділянки, яку має намір отримати ОСОБА_2 згідно оскаржуваних позивачкою рішень органу місцевого самоврядування (рішення Витвицької сільської ради від 25 січня 2019 року №772-27/2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_2 » та від 21.02.2020 року за № 1273-37/20, яким внесено зміни в рішення сільської ради від 25 січня 2019 року №772-27/2019), включено частину проїзду - дорогу загального користування (проїзд до земельної ділянки позивачки). Оскільки для визначення того, чи входить  в склад земельної ділянки, на яку надано дозвіл на складення проекту землеустрою ОСОБА_2 , частина проїзду, є необхідність у спеціальних знаннях, а отже і в призначенні та проведенні даної експертизи.
Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з положень статей 103, 252 ЦПК України, встановивши, що між сторонами існує спір щодо користування проїздом до земельної ділянки позивачки, відображеної в державному акті на право власності на земельну ділянку, з метою з`ясування  усіх обставин, що мають значення для справи, для правильного вирішення справи по суті  призначив судову земельно-технічну експертизу.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального права та не суперечить завданням цивільного судочинства з огляду на таке.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
При цьму кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За приписами положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд  і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Частиною 1 статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на забезпечення судом доказів, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Одними з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Виходячи із предмету спору, а також з огляду на положення ст. 81 ЦПК України, з метою забезпечення виконання позивачем свого процесуального обов`язку з доведення обставин, на які позивач посилається як підставу своїх вимог, а також виконання завдання цивільного судочинства щодо вирішення спору по суті, суд дійшов правильного висновку про задоволення клопотання щодо призначення по справі судової земельно-технічної експертизи.
Колегія суддів наголошує на тому, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Вирішуючи питання про призначення експертизи, суд першої інстанції вірно виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.
Доводи апеляційної скарги про те, що призначення у справі експертизи є недоцільним, оскільки перешкоджає вчиненню дій, які не дають можливості третій особі оформити право власності на свою земельну ділянку під будинком  та призведе до затягування судового процесу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідь на поставлені судом питання мають значення для повного та об`єктивного вирішення спору.
Для визначення того, чи входить  в склад земельної ділянки, на яку надано дозвіл на складення проекту землеустрою ОСОБА_2 , частина проїзду, є необхідність проведення відповідних досліджень (обмірів тощо). 
Європейський Суд з прав людини визнав порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у випадках, коли національні суди ухвалювали рішення, коли було відмовлено у можливості представити певні докази (справа Мантованеллі проти Франції 1997 рік), зокрема, висновки експертів (справа Бьоніш проти Австрії (п. 32 рішення від 06 травня 1985 року).
Ключовим у принципі рівних можливостей є те, що суди мають довести готовність забезпечувати ефективне здійснення прав, гарантованих у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У разі відмови у задоволенні заяви про призначення експертизи у зв`язку із ненаданням висновків експертів на замовлення сторони, коли така експертиза необхідна для вирішення спору по суті, слід розцінювати як надмірний формалізм, який призведе до порушення прав учасників судового процесу. 
З огляду на викладене, наведені вище доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду. Призначення експертизи не порушує права третьої особи, так як є способом доведення своїх вимог та заперечень учасниками справи.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про призначення судової земельно-технічної експертизи в даній справі постановлена з додержанням вимог закону, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.374,375, 381-384 ЦПК України, суд
                                                       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                                І.О. Максюта
Судді:                                                                                                            Л.В.Василишин
                                                                                                                       М.Д. Горейко
Повний текст постанови  складено 27 січня 2021 року.