Справа № 991/842/21
Провадження № 11-сс/991/167/21
Слідчий суддя: ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в складі колегії суддів:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6  на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09 лютого 2021 року про повернення скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення та встановлені судом обставини
29 січня 2021 року адвокат ОСОБА_6 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) заяву про вчинення співзасновником ТОВ «Світ Ласощів» ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі – КК України) (привласнення, розтрата або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем, якщо вони вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою) – заволодіння та розтрата державного майна для свого збагачення ТОВ «Світ Ласощів» та кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364-1 КК України (зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми).
Враховуючи те, що відомості про зазначене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) внесені не були, від адвоката  ОСОБА_6  08 лютого 2021 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. 
09 лютого 2021 року слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою повернув вищевказану скаргу суб`єкту звернення, оскільки дійшов висновку, що скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

Вимоги апеляційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09 лютого 2021 року, адвокат ОСОБА_6  16 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку (простою кореспонденцією) надіслав на адресу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу, в якій ставить вимогу про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали, якою його скаргу повернути до Вищого антикорупційного суду для виконання вимог ст. 304-307 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України).
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що дана скарга підсудна Вищому антикорупційному суду з огляду на те, що він звернувся до НАБУ з заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191, 364-1 КК України, групою осіб, серед яких можливо є посадові особи Фонду державного майна України. На його думку, наявні умови, передбачені ст. 33-1, п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, однак слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що його скарга не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суду. 
Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, в зв`язку з тим, що вказаний строк був пропущений з поважних причин, зокрема ухвала слідчого судді від 09 лютого 2021 року ним була отримана лише 12 лютого 2021 року, а апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції – 16 лютого 2021 року.

Позиції учасників судового провадження
Учасники судового провадження в судове засідання не прибули, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином.
Адвокат ОСОБА_6 до суду надіслав заяву в якій зазначив, що в повному обсязі підтримує вимоги апеляційної скарги, наполягає на її задоволенні та просить розглядати справу без його участі.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників судового провадження не перешкоджає проведенню розгляду. 

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана, зокрема, на ухвалу слідчого судді – протягом п`яти днів з дня її проголошення. 
Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПУ України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України)
З матеріалів судового провадження вбачається, що 09 лютого 2021 року ухвала слідчого судді була постановлена без виклику адвоката ОСОБА_6 та була направлена йому поштовою кореспонденцією. Вказана ухвала отримана адвокатом ОСОБА_6 12 лютого 2021 року. Апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 подав, шляхом її відправлення засобами поштового зв`язку на адресу суду апеляційної інстанції 16 лютого 2021 року, тобто після спливу п`ятиденного строку з дня її проголошення.
Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК України).
Колегія суддів вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження, наведені скаржником в апеляційній скарзі є поважними, оскільки копію оскаржуваної ухвали слідчого судді було ним отримано 12 лютого 2021 року, а апеляційну скаргу на зазначену ухвалу слідчого суду подано 16 лютого 2021 року. 
Отже, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне, клопотання адвоката ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.
Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає необхідним зазначити таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Відмова в прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч. 4 ст. 214 КПК України).
З матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2021 року адвокат ОСОБА_6 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу НАБУ заяву про вчинення співзасновником ТОВ «Світ Ласощів» ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 364-1 КК України, яка була отримана адресатом 03 лютого 2021 року. Проте уповноважені службові особи НАБУ відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до ЄРДР не внесли.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, – слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави (ч. 1 ст. 306 цього Кодексу).
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, повертається якщо не підлягає розгляду у цьому суді.
Тобто, визначення підсудності кримінального провадження є важливою складовою забезпечення права особи на справедливий розгляд судом, встановленим законом.
Так, згідно положень ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України, ст. 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3–369, 369-2, 369-3 цього Кодексу.
Пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК України встановлено такі умови:
1) злочин вчинено:
- Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України;
- державним службовцем, посада якого належить до категорії «А»;
- депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад;
- суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
- прокурорами органів прокуратури, зазначеними у п. 1-4, 5-11 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру»;
- особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище;
- військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;
- керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;
2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);
3) злочин, передбачений ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України, вчинено щодо службової особи, визначеної у ч. 4 ст. 18 КК України або у п. 1 цієї частини.
Крім того, відповідно до абз. 1 п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» № 100-IX від 18 вересня 2019 року, який набрав чинності 22 вересня 2019 року), підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом, як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР, зокрема, до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду», – якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося НАБУ та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі – САП).
У заяві про кримінальне правопорушення адвокат ОСОБА_6 зазначає, що злочини, передбачені ч. 5 ст. 191, ст. 364-1 КК України вчинені співзасновником ТОВ «Світ Ласощів» та ТОВ «Шполянська кондитерська фабрика». Відповідно до заяви про кримінальне правопорушення 40 відсотків статутного капіталу ТОВ «Світ Ласощів» належить Державі в особі Фонду державного майна України. 
Наведене в сукупності дає підстави для висновку, що особа, щодо якої скаржник просить внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не відповідає вимогам до суб`єкта злочину, визначеного у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, про що правомірно було зазначено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.
Також, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що скарга не відповідає вимогам до суб`єктів, що визначені у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, оскільки відповідно до відомостей, наведених у заяві про вчинене кримінальне правопорушення, ТОВ «Світ Ласощів» не є суб`єктом господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, не є державним, правоохоронним органом, військовим формуванням або ж органом місцевого самоврядування. А умова, що міститься у п. 3 ч. 1 ст. 216 КПК України, відноситься до злочинів, передбачених ст. 369 та ч. 1 ст. 369-2 КК України, тому скарга не відповідає і цій умові.
Отже скарга, подана адвокатом ОСОБА_6 до Вищого антикорупційного суду не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування та Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги. Така скарга має розглядатися слідчим суддею місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Посилання адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що подана ним скарга є підсудною Вищому антикорупційному суду через те, що в ній оскаржується бездіяльність саме уповноважених осіб НАБУ, колегія суддів вважає безпідставним і таким, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки питання підсудності кримінальних проваджень Вищому антикорупційному суду регулюється сукупністю вищенаведених норм, тому оскарження бездіяльність саме уповноважених осіб НАБУ не є безумовною підставною для визначення підсудності поданої адвокатом ОСОБА_6 скарги Вищому антикорупційному суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано та на підставі закону дійшов висновку про необхідність повернення адвокату ОСОБА_6 його скарги у зв`язку відсутністю правових підстави для її розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
При цьому, колегія суду не вбачає в постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді порушень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що виявляється в обмеженні права заявника на доступ до суду, оскільки структурним елементом права на справедливий суд, є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд. Положення практики Європейського суду з прав людини стосовно тлумачення цього елементу «права на справедливий суд» отримали розвиток у статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді – без змін,
Керуючись ст. 309, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09 лютого 2021 року. 
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09 лютого 2021 року – без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя         ОСОБА_2 

Судді         ОСОБА_3 

ОСОБА_4