П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 521/15755/20	

Головуючий в 1 інстанції: Сегеда О.М.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Одеса, 17 грудня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В., 

секретар судового засідання                              Колесніков-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Чайки Віталія Миколайовича, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Чайки Віталія Миколайовича, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення правил паркування є протиправною та незаконною, оскільки він не скоював вказаного адміністративного правопорушення, а також зазначав, що у період з 18.09.2020 року по 21.09.2020 року його транспортний засіб перебував на ремонті та йому невідомо хто міг керувати його автомобілем у цей час. Крім того, позивач також посилається на порушення його прав та порушення установленого порядку накладення адміністративних стягнень, окрема звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що існує фотозйомка правопорушення, зафіксована технічним засобом, однак його з нею ніхто не ознайомлював.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2020 року, адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення його позову.
В обґрунтування скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Так, апелянт вказує, що спірна постанова була складена в іншому місці, аніж зазначено у постанові місце вчинення адміністративного правопорушення. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції проігноровано той факт, що особу, яка притягується до адміністративної відповідальності не було ознайомлено з правами всупереч ст. 268 КУпАП. Також, проігноровано покази свідка ОСОБА_2 , який письмово повідомив, що в нього перебував автомобіль апелянта у період з 18.09.2020р. по 21.09.2020р. 
05.02.2021 року за вхід. № 2451/21 відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, у якому зауважив про безпідставність доводів апелянта та просив відмовити у задоволенні скарги мотивуючи тим, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами повністю підтверджено правомірність прийняття спірної постанови.
В судове засідання відповідачі та/або їх повноважні представники не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом. 
Через канцелярію суду за вхід. № 2453/21 від 05.02.2021 року від відповідача - Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР, надійшла заява про відкладення розгляду справи, обґрунтована зайнятістю представника у іншому судовому засіданні у Приморському районному суді м. Одеси.
Заслухавши думку позивача (апелянта), який прибув у судове засідання, зважаючи на строки розгляду справ, встановлені для даної категорії справ ст. 286 КАС України, у зв`язку із недоведеністю заявником неможливості направлення іншого свого повноважного представника для участі у апеляційному розгляді даної справи, колегія суддів вирішила проводити розгляд справи без участі представника відповідача - Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21 вересня 2020 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР Чайка В.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил, зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ДО №003332 від 21 вересня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а саме за порушення п. 8.4ПДРУкраїни (а.с. 15).
Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те,що на думку відповідача - інспектора з паркування Чайки В.М. ,позивач здійснив зупинку/стоянку свого транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинкуа заборонено».
Вважаючи вказану постанову протиправною, посилаючись на порушення норм процесуального права, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності останньому, був припаркований безпосередньо в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Факт порушення позивачем правил зупинки, стоянки підтверджується фотознімками, здійсненими за допомогою технічного приладу HUAWEI KOB-L09 (торгова назва HUAWEI MediaPad T3).
В силу ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, судова колегія зазначає, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.
Як передбачено ч.1ст.122КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху України) встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п.п.8.1та 8.2 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки,дорожнього обладнання,світлофорів,а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.
Відповідно до п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України заборонні знаки, до яких відноситься дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Згідно з п. 1.10 ПДР України, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо не необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.
Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі (п. 15.1 ПДР України).
Частиною 1 статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Згідно з ч. 3 ст. 14-2 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. 
При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до статті 14-2 КУпАП).
Статтею 219 КУпАП визначено, що виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, серед іншого, частинами першою і третьою статті 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.
Згідно зі статтею 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки) зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як встановлено ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно приписів статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
В свою чергу, згідно пункту 1 статті 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За визначенням ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тощо.
Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР Чайка В.М. 18 вересня 2020 року о 10 год. 57 хв., було виявлено зупинку транспортного засобу «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».
Вказане порушення зафіксовано технічним засобом, матеріали справи містять фотодокументи із зображенням декількох ракурсів автомобіля, який належить позивачеві, із відображенням: дати та часу фотофіксації; розташування транспортного засобу; місця порушення.
Фотофіксацію місця порушення було здійснено за допомогою технічного приладу HUAWEI MediaPad T3, про що зазначено у протоколі серії ОД №003332 від 21 вересня 2020 року (а.с. 75-77).
Наявні в матеріалах справи фотодокази дають можливість достеменно встановити, що автомобіль марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , був розміщений в межах дії знаку 3.34 ПДР - за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2а.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач у порушення вимог п. 8.4 ПДР України припаркував свій автомобіль в зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено».
До того ж в матеріалах справи в тому числі наявна декларація про відповідність, сертифікат експертизи типу та додатки до них на підтвердження того, що вказаний технічний прилад HUAWEI KOB-L09 (торгова назва HUAWEI MediaPad T3), за допомогою якого було здійснено фотофіксацію правопорушення, за технічною специфікацією дає змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів та має належний сертифікат відповідності (а.с. 78-84).
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у ході апеляційного розгляду справи належними доказами доведено вчинення    ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, наявності повноважень у інспектора паркування для складання оскаржуваної постанови та здійснення розгляду ним справи про адміністративне правопорушення у відповідності із законодавчо визначеним порядком.
Щодо доводів апелянта про порушення процедури розгляду справи, а також ненадання належної оцінки доводам ОСОБА_1 стосовно того, що 18.09.2020 року його автомобіль знаходився на ремонті, він не знає хто міг керувати його автомобілем, тощо, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За приписами ст. 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у   частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Стосовно посилань апелянта на пояснення громадянина ОСОБА_2 , зафіксовані апелянтом протоколом опитування особи від 21.09.2020 року, який повідомив, що у період з 18.09.2020р. по 21.08.2020р. нібито саме у нього знаходився автомобіль ОСОБА_1 марки «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_2 , колегія суддів оцінює критично, оскільки як вірно було зазначено судом першої інстанції, позивачем жодним належним та допустимим доказом не доведено обставини щодо знаходження його автомобіля на ремонті у вказаний період. Стосовно можливого заволодіння та керування іншими третіми особами належним на праві власності ОСОБА_1 транспортним засобом у період з 18.09.2020р. по 21.09.2020р. в матеріалах справи також відсутні жодні належні докази.
При цьому, зважаючи на те, що судовий розгляд справи судом першої інстанції відбувався з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні, однак ОСОБА_1 клопотання про допит в якості свідка зазначеного вище громадянина не заявлялось.
Таким чином, судом попередньої інстанції обґрунтовано не було прийнято до уваги доводи позивача про те, що його автомобіль з 18 вересня 2020 року по 21 вересня 2020 року перебував на ремонті, позаяк такі твердження не знайшли свого підтвердження в ході як судового розгляду справи та і апеляційного її розгляду.
Крім того, ч. 1 статті 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що інспектор з паркування, приймаючи постанову не у місці безпосереднього виявлення правопорушення діяв в межах наданих законом повноважень та правомірно виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 21.09.2020р. не за місцем виявлення адмінправопорушення.
Як встановлено ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Враховуючи усі вище встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що позивач, як відповідальна особа, дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності останньому, був припаркований безпосередньо в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
Факт порушення позивачем правил зупинки, стоянки підтверджується фотознімками, здійсненими за допомогою технічного приладу HUAWEI KOB-L09 (торгова назва HUAWEI MediaPad T3).
Відповідно до положень ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.
За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є доведеним.
Стосовно зауваження апелянта про те, що судом першої інстанції не дотримано приписів ч. 5 ст. 262 КАС України та розглянуто справу у відкритому судовому засіданні, з викликом сторін, апеляційний суд звертає увагу ОСОБА_1 , що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження дозволяє суду розгляд справи з проведенням судового засідання.
Крім того, приймаючи ухвалу від 09.10.2020 року про відкриття провадження у даній справі, суд першої інстанції зазначав, що оскільки виходячи з положень ст. 286 КАС України, дана справа належить до справ окремих термінових, враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи, суд вважав доцільне розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Вказане на думку колегії суддів, не є порушенням процесуального законодавства та жодним чином не порушило будь-яких прав позивача.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення дотримані усі вимоги передбачені КУпАП, належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог дійшов обґрунтованих висновків про доведеність факту вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
За приписами ч. 3 ст. 272 КАС України,  судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено та підписано 16 лютого 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.