РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/9885/16-ц
Провадження № 22-ц/4815/20/21

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Тимощука О.Я.
Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області 

Рівненський апеляційний суд:
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Ковальчук Л. В. ,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Ярмольчука Віталія Сергійовича на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :
Публічне Акціонерне Товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,  ОСОБА_1   про стягнення заборгованості. 
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26 липня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір  № 07-435-КФ-2007, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 35 000 доларів США. Відповідач ОСОБА_4 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 19 липня 2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 07-435-КФ-2007 від 26 липня 2007 року становить 40 287, 80  доларів США, з якої позивач просить стягнути 21 840,00 доларів США, що складається з дострокового стягнення по кредиту в сумі 21 364,93 доларів США та простроченої заборгованості по кредиту в сумі 475,07 доларів США.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,  ОСОБА_1   про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з
ОСОБА_5  (ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 09.11.2011 року, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ),
ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 24.09.1998 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ), 
ОСОБА_1  (ідентифікаційний номер – НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 14.10.1998 року, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 )

з кожного окремо, в солідарному порядку

з  ОСОБА_4  (ідентифікаційний номер – НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 21.04.1998 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, код ЄДРПОУ 21133352, МФО 322001) заборгованість по Кредитному договору № 07-435-КФ-2007 від 26 липня 2007 року в загальній сумі 21 840 (двадцять одна тисяча вісімсот сорок) доларів США 00 центів. 

Стягнуто солідарно з
ОСОБА_4  (ідентифікаційний номер – НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 21.04.1998 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ),
ОСОБА_5  (ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 09.11.2011 року, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ),
ОСОБА_6  (ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 24.09.1998 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ), 
ОСОБА_1  (ідентифікаційний номер – НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 14.10.1998 року, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, код ЄДРПОУ 21133352, МФО 322001) судовий збір в розмірі 8 129,51 грн..

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням суду, представник  ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову, оскільки 27 серпня 2019 року існувала постанова Рівненського апеляційного суду, якою припинено договори поруки, які укладені між ВАТ «Банк Універсальний» та  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .
Крім того, позивачем не надано документів, які б підтверджували операцію про видачу коштів за кредитним договором, заявка є лише проханням видати кошти не фактом їх отримання.
Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року скасувати та відмовити в задоволенню позову.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, представник АТ «Універсал Банк» заперечує проти апеляційної скарги та зазначає, що постановою Рівненського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року припинено договори поруки від 26 липня 2007 року, 21 квітня 2010 року та 06 квітня 2011 року, проте у оскаржуваному рішенні позовні вимоги кредитора до поручителів задоволенні на підставі договорів поруки від 25 липня 2013 року, які є діючими, крім того, постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 29 січня 2020 року вищезазначену постанову апеляційного суду скасовано, тобто усі договори поруки є чинними.
Зазначив, що матеріали справи містять заяву на видачу готівки №54_5 від 26.07.2007 року та виписки по рахункам, які в свою чергу є належними та допустими доказами належного виконання зобов`язань позивача.
Факт отримання коштів ОСОБА_4 також підтверджується постановою КЦС ВС від 29.01.2020 року у справі №569/11907/16-ц.
Просить заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 отримали виклик в судове засідання, однак до суду не з`явились і причин поважності такої неявки не повідомили суду.
ОСОБА_3 та її представник адвокат Ярмольчук В.С. в судове засідання не з`явились. В задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовлено, а причина неявки визнана судом не поважною, зокрема зайнятість ОСОБА_9 в судовому засіданні на 12.00 год. в іншому суді, розташованому на незначній відстані, коли дана справа призначена до розгляду на 11.00 год.
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала подану в справі апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Представник банку адвокат Ганенко О.І. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки розмір заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором та відповідачами не спростований, власних розрахунків з даного приводу не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_4  був укладений Кредитний договір № 07-435-КФ-2007, за умовами якого кредитор надав ОСОБА_4 грошові кошти (кредит) в сумі 35 000 доларів США. Договором визначено обов`язок позичальника повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним на умовах, передбачених договором. 
З наявних у матеріалах справи копії заяви на видачу готівки № 54_5 від 26.07.2007 року та виписки по особовому рахунку НОМЕР_9 вбачається, що відповідач ОСОБА_4 отримав за умовами кредитного договору кредитні кошти в сумі  35 000 доларів США.
В подальшому 24 березня 2009 року, 03 квітня 2009 року, 24 березня 2010 року, 21 квітня 2010 року,  24 березня 2011 року,  06 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено ряд додаткових угод № б/н з приводу встановлення процентних ставок у відповідні періоди. 
25 липня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду б/н до Кредитного договору № 07-435-КФ-2007 від 26 липня 2007 року, відповідно до якої текст кредитного договору було викладено в новій редакції. Згідно умов вказаної додаткової угоди встановлювалась базова процентна ставка у розмірі 7,69 % річних. З 25 липня 2013 року по 23 липня 2014 року встановлювалась процентна ставка у розмірі базової процентної ставки, а починаючи з 24 липня 2014 року встановлювалась ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки, збільшеної на 6,71% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Кредитним договором. Погашення основної суми кредиту та процентів, відповідно до п. 2.4. Додаткової угоди б/н від 25 липня 2013 року здійснюється шляхом сплати Позичальником щомісячних платежів. 
Для виконання зобов`язань  ОСОБА_4 , що виникли з кредитного договору № 07-435-КФ-2007 від 26 липня 2007 року між позивачем та  ОСОБА_5  25 липня 2013 року було укладено договір поруки б/н згідно п. 1.1. якого, ОСОБА_5 поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_4 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 07-435-КФ-2007 від 26 липня 2007 року та додаткової угоди б/н від 25 липня 2013 року до нього, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.  
Згідно п. 1.2. договору поруки б/н від 25 липня 2013 року відповідач ОСОБА_5   засвідчила, що їй добре відомі усі умови основного договору і вона погоджується з ними. 
Відповідно до п. 1.4. договору поруки б/н від 25 липня 2013 року відповідальність поручителя і боржника є солідарною. (т.1 а.с. 115-122).

Також для виконання зобов`язань  ОСОБА_4 , що виникли з кредитного договору № 07-435-КФ-2007 від 26 липня 2007 року між банком та ОСОБА_6 25 липня 2013 року було укладено аналогічні за змістом договори поруки б/н з тими ж умовами з  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_1   (т.1 а.с. 123-134).
Зазначені договори недійсними не визнавались, отже поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на рівні з позичальником ОСОБА_4 є належними відповідачами в даній справі.

Дані обставини підтверджені постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29 січня 2020 року, що у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.
Зазначеними в справі договорами поруки б/н від 25 липня 2013 року передбачено солідарну відповідальність боржника та кожного з поручителів окремо.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом.  
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 
Відповідно до  положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_4 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 19 липня 2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 07-435-КФ-2007 від 26 липня 2007 року становить 40 287,80  доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 475,07 доларів США, дострокового стягнення кредиту в сумі 32 503,51 доларів США, відсотків в сумі 7 225,65 доларів США, підвищених відсотків/пені в сумі  83,57 доларів США.
Даний розрахунок відповідачем належними та допустими доказами не спростований, заборгованість не погашена.
Отже, місцевим судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги банку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3  – адвоката Ярмольчука Віталія Сергійовичазалишити без задоволення.
Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 січня 2021 року.

Головуючий:                                                                                 С.В. Боймиструк
Судді:                                                                                             С.О. Гордійчук
С.С. Шимків