ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3791/21 Справа № 182/1202/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Деркач Н.М.,
суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.,
за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -  

                                       В С Т А Н О В И В:

       У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.
       В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 .
        ОСОБА_2 до дня смерті була зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з донькою, ОСОБА_1 .
       Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить 4/11 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 105,6 кв. м., що належали померлій на підставі договору дарування від 21.04.1977 року, посвідченого Другою нікопольською державною нотаріальною конторою дніпропетровської області, реєстровий № 2-215; 7/11 часток у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № 1211600000-03-025-0062, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення – для будівництва та обслуговування житлового будинку.
       За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 15.05.1990 року, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, вона заповіла позивачці.
       Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 15.05.2019 року звернулася до Другої нікопольської державної нотаріальної контори з відповідною заяву, на підставі якої було заведено спадкову справу після смерті її матері, ОСОБА_2 , однак постановою від 07.10.2019 року державним нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутні документи на переобладнання житлового будинку та не надано Державний акт на земельну ділянку на ім`я померлої ОСОБА_2 
        ОСОБА_1 зазначала, що факт відсутності незаконного переобладнання житлового будинку підтверджується технічним паспортом на вищезазначений будинок, виготовлений станом на 23.05.2019 року, в якому відсутні відмітки про незаконність переобладнання житлового будинку.
       Таким чином, вона, як спадкоємець за заповітом, не має можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку після смерті своєї матері через зазначені вище обставини, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.
       Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на 4/11 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 105,6 кв. м. та на 7/11 часток у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № 1211600000-03-025-0062, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за нею право власності на 7/11 часток у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № 1211600000-03-025-0062, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій частині позову відмовлено.
        Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов.
       У частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 рішення суду сторонами не оскаржено, тому колегією суддів не перевіряється.
       Відзив на апеляційну скаргу, в порядку ст. 360 ЦПК України, до апеляційного суду не надходив.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
       Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Рішення суду у даній справі в оскаржуваній частині зазначеним вимогам не відповідає.
       Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 , яка проживала на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4,10).
       Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 4/11 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 105,6 кв. м., що належали померлій на підставі договору дарування від 21.04.1977 року, посвідченого Другою нікопольською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, реєстровий № 2-215, та 7/11 часток у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № 1211600000-03-025-0062, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належали ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 8-9, 11, 20, 21-22, 74-76).
       За життя померла ОСОБА_2 склала заповіт від 15.05.1990 року, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла дочці - позивачу по даній справі (а.с. 52). Вказаний заповіт не скасовувався та не змінювався.
       З копії спадкової справи № 165/2019, заведеної 15.05.2019 року, встановлено, що 15.05.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 (а.с.46).
       Постановою від 07.10.2019 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутні документи на переобладнання житлового будинку та не надано Державний акт на земельну ділянку на ім`я померлої ОСОБА_2 (а.с. 61).
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для визнання за позивачкою права власності на 7/11 частин земельної ділянки та відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на частину спірного домоволодіння, оскільки реконструкція житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та будівництво прибудов до цього житлового будинку в 2003 році відбулося без дозвільних документів, без належно затвердженого проекту, при цьому житловий будинок не було здано в експлуатацію, а наданий позивачкою технічний паспорт на нерухоме майно станом на 23.05.2019 року не є доказом законного переобладнання житлового будинку.
       Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на 4/11 частин спірного домоволодіння, виходячи з наступного.
       Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
       Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
       За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
       Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
       Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору дарування від 21.04.1977 року, посвідченого Другою нікопольською державною нотаріальною конторою дніпропетровської області, реєстровий № 2-215, ОСОБА_2 належали 4/11 частини житлового будинку, житлова площа 36,4 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаним договором в користування обдарованої ОСОБА_2 відійшло: частина жилого будинку літ. А: жила кімната 2-2=17,2 кв.м, кухня 2-3, розміром 5,6 кв.м, жила кімната 2-4=6,2 кв.м, сіни а: приміщення І-І=9,4 кв.м. Інші 7/11 частин вказаного домоволодіння належать ОСОБА_1 (а.с.8-9) 
       Оскільки за життя на момент смерті матері позивачки ОСОБА_2 належали вказані 4/11 частини спірного домоволодіння з описанням згідно договору дарування від 21.04.1977 року, то наявні правові підстави вважати, що саме ця частина спірного нерухомого майна увійшла у спадкову масу та підлягає спадкування за заповітом позивачкою.
       З наведених підстав колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 4/11 частини житлового будинку, житлова площа 36,4 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - літ. А: жила кімната 2-2=17,2 кв.м, кухня 2-3, розміром 5,6 кв.м, жила кімната 2-4=6,2 кв.м, сіни а: приміщення І-І=9,4 кв.м.
       Що стосується позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на частину спірного домоволодіння, площею 105,6 кв.м, зазначеною у позовній заяві, то колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення з огляду на наступне. 
       Відповідно до довідки КП “Нікопольське БТІ” № 2136 від 09.12.2019 року по об”єкту нерухомості — житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 21.04.1977 року, посвідченого Другою нікопольською державною нотаріальною конторою дніпропетровської області, реєстровий № 2-215 (7/11 часток) та за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 21.04.1977 року, посвідченого Другою нікопольською державною нотаріальною конторою дніпропетровської області, реєстровий № 2-215 (4/11 часток). Загальна площа будинку 150,6 кв. м., житлова площа – 69,6 кв. м. (а.с. 11). 
       У примітці до довідки зазначено, що загальна площа збільшена на 67,2 кв.м. та житлова площа збільшена на 33,2 кв.м. внаслідок реконструкції та будівництва прибудов до житлового будинку в 2003 році. Дозвільні документи на реконструкцію житлового будинку відсутні.
       При цьому, даних про те, ким саме здійснено реконструкцію та добудови матеріали справи не містять. Не з”ясував це питання і суд першої інстанції.
       Наведені вище обставини свідчать про те, що позивачкою та її матір”ю за життя не було реалізовано право на звернення до відповідного органу з метою вирішення питання про прийняття об”єкта реконструкції в експлуатацію.
       Однак, апеляційний суд зауважує, що позивачка не позбавлена вказаного права згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 03.07.2018 року “Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт”.
       За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду — скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на 4/11 частини спірного домоволодіння. 
       Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
       Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2020 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
       Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на 4/11 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.
       Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на 4/11 частини житлового будинку, житлова площа 36,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - літ. А: жила кімната 2-2=17,2 кв.м, кухня 2-3, розміром 5,6 кв.м, жила кімната 2-4=6,2 кв.м, сіни а: приміщення І-І=9,4 кв.м.
       В іншій частині позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом відмовити.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                       М.О. Макаров

                                                                               М.М. Пищида