Справа № 133/2696/20
Провадження № 22-ц/801/122/2021
Категорія: 80
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року	Справа № 133/2696/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Ковальчука О.В.,
суддів :                        Сала Т. Б., Шемети Т. М.
за участі секретаря     Кузьменко Б. І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Козятинське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - директор Державного професійно-технічного навчального закладу «Козятинське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту» Стецюк Андрій Олексійович, про визнання трудового договору недійсним у частині визначення строку, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення завданої моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області про залишення позову без розгляду, постановлену у цій справі 26 жовтня 2020 року в м. Козятин суддею цього суду Кучерук І. М., 
В С Т А Н О В И В:
25 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного професійно-технічного навчального закладу «Козятинське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту» (далі - Козятинське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту, ДПТНЗ «Козятинське МВПУЗТ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - директор Державного професійно-технічного навчального закладу «Козятинське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту» Стецюк Андрій Олексійович, про визнання трудового договору недійсним у частині визначення строку, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення завданої моральної шкоди.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, призначено судове засідання на 16 грудня 2020 року (а. с. 16).
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для сплати судового збору, приведення позовної заяви у відповідність до вимог закону та надання доказів щодо права звернення до суду в інтересах Козятинського міжрегіонального вищого професійного училища залізничного транспорту (а. с. 17).
На виконання вимог зазначеної ухвали 19 жовтня 2020 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору (а. с. 24).
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з ненаданням доказів на підтвердження права звернення позивача до суду в інтересах Козятинського міжрегіонального вищого професійного училища залізничного транспорту (а. с. 48).
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 жовтня 2020 року постановлено: виправити описки у ухвалі Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року, а саме: у першому абзаці мотивувальної частини ухвали після слів «заява підлягає» вказати «залишенню без розгляду відповідно до ч. 13 ст. 187» замість «поверненню відповідно до ч. 1 ст. 185»; другий абзац мотивувальної частини ухвали виключити; у третьому абзаці мотивувальної частини ухвали замість «ст. 185» вказати «ст. 187»; у першому абзаці резолютивної частини ухвали після слів: «моральної шкоди» вказати «залишити без розгляду» замість «вважати неподаною та повернути особі, яка її подала» (а. с. 50).
Не погодившись з ухвалою про залишення позову без розгляду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ДПТНЗ «Козятинське МВПУЗТ» зазначило, що оскаржувану позивачем ухвалу вважає законною, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 11, 12, 13 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Тобто, підставою для залишення без руху позовної заяви після відкриття провадження у справі є виключно недотримання позивачем вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.
Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.
Залишаючи 06 жовтня 2020 року без руху позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив зокрема із того, що в порушення вимог п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено в якості співвідповідача директора ДПТНЗ «Козятинського МВПУЗТ» Стецюка А.О., на якого позивач просить покласти обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, а також спосіб захисту прав або інтересів позивача, передбачений законом чи договором, за пред`явленою позовною вимогою. Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що вона має право звертатися до суду в інтересах Козятинського МВПУЗТ, відповідно до ст. 4 ЦПК України. 
За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Згідно з п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. ч. 1, 3 статті 51 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).
Апеляційний суд звертає увагу, що у п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року судам роз`яснено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Судам необхідно активізувати регулювання окремими ухвалами і поданнями на факти порушення трудового законодавства, невжиття службовими особами всіх залежних від них заходів по зміцненню трудової і виробничої дисципліни, інші недоліки в роботі організацій, що продовжують трудові спори.
ОСОБА_1 , реалізуючи своє право на захист, визначивши відповідачів, предмет та підстави спору, звернулася до суду із вказаним позовом, який за своєю формою та змістом викладений із дотриманням вимог положень ст. ст. 175, 177 ЦПК України.
За таких обставин, оскільки за приписами цивільного процесуального закону визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, враховуючи, шо особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно залишив заяву без розгляду, чим порушив вищенаведені норми процесуального права та викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду. 
Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, тому ця ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів вказаної позовної заяви до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2020 року скасувати, матеріали вказаної позовної заяви направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.
Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                          О. В. Ковальчук
 
Судді :                                           Т. Б. Сало 
 
Т. М. Шемета

 
Повний текст постанови виготовлено 02 лютого 2021 року.