УХВАЛА

16 березня 2021 року  
Київ
справа №826/4667/17
адміністративне провадження №К/9901/1235/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: В.М. Бевзенка, С.М. Чиркіна,
перевіривши касаційну скаргу Громадської організації «Громада на варті закону» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Громада на варті закону» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-енергетична компанія «Енергоінвест», про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

Громадська організація «Громада на варті закону» звернулася до суду із позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-енергетична компанія «Енергоінвест», про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Громадська організація «Громада на варті закону» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно із відміткою на рекомендованому поштовому відправленні касаційна скарга направлена до Верховного Суду 11 січня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2021 року касаційну скаргу Громадської організації «Громада на варті закону» залишено без руху з підстав її невідповідності статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником належним чином не обґрунтовано наявності підстав касаційного оскарження. Скаржнику надано десятиденний строк з дня отримання ухвали суду на усунення недоліків касаційної скарги. 

На виконання вимог ухвали Верховного Суду на адресу суду 15 лютого 2021 року від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги із уточненням підстав для касаційного оскарження.

Отже, вимоги ухвали Верховного Суду від 29 січня 2021 року слід вважати виконаними.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадків наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. 

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень Громадська організація «Громада на варті закону» вказує на порушеннями судами першої та апеляційної інстанції пункту 1 та пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Виклад такої підстави мотивує тим, що судами попередніх інстанцій при вирішенні справи  застосовано норми частини першої, другої та третьої статті 34, статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також пункту 18 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 без урахування висновків Верховного Суду України, викладених у справі № 3-44гс15 та постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 826/4485/18 щодо застосування статей 53, 54 Земельного Кодексу України та статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Також скаржник вказує на те, що судами попередніх інстанцій не було враховано статті 5, 9, 23 Закону України «Про архітектурну діяльність», статті 27, 28 Закону України «Про планування і забудову територій», оскільки згідно пункту 10 Архітектурно-планувального завдання № 07-0765 від 10 квітня 2008 року ділянка будівництва належить до зони регулювання забудови ІІ категорії, архітектурної охоронної зони та археологічної охоронної зони (рішення Київського міськвиконкому від 16 липня 1979 року № 920, розпорядження КМДА від 17 травня 2002 року № 979 - додаток 1, підпункти 2.1.1, 2.2,  статтю 10 Закону України «Про охорону археологічної спадщини».

Окрім того, в якості підстави для касаційного оскарження, скаржник вказує на порушеннями судами попередніх інстанцій пункту 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки під час прийняття рішень не досліджено та не враховано абзац третій пункту 2.3.11 Рішення Київської міської ради від 27 січня 2005 року № 11/2587 «Про Правила забудови м. Києва» щодо необхідності погодження історико-містобудівного обґрунтування об`єкту із центральним органом виконавчої влади в сфері охорони культурної спадщини, а також пункт 10.2 Розпорядження КМДА № 979 від 17 травня 2002 року «Про внесення змін та доповнень до рішення Виконкому Київської міської Ради народних депутатів від 16 липня 1979 року № 920 «Про уточнення меж історико-культурних заповідників і зон охорони пам`яток історії та культури в м. Києві» щодо погодження архітектурно-планувального завдання із уповноваженим органом з питань охорони культурної спадщини, оскільки відповідно до Генерального плану м. Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 370/1804, спірний об`єкт будівництва знаходиться в межах Центрального історичного ареалу м. Києва.

Порушення норм матеріального та процесуального права, на думку скаржника, згідно з пунктом 2 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для касаційного оскарження судових рішень.

В контексті вищевикладеного, скаржник зазначає, що вищевказаним аргументам не було надано належної оцінки судами попередніх інстанцій, що свідчить про порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права скаржника бути почутим, а також в частині мотивування судового рішення. 

Також скаржник вказує на відсутність висновків Верховного Суду, які б узагальнили норми права, які необхідно застосовувати при зверненні громадських організацій із адміністративними позовами до суду в інтересах громадян, з приводу захисту останніх, при порушенні законодавства у сфері містобудівної діяльності, що потребує детального аналізу з метою формування єдиної правозастосовчої практики.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року.

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених підпунктами 1, 3, 4 пункту 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, які у системному взаємозв`язку із підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої цієї ж статті та пунктом першим частини другої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Громадської організації «Громада на варті закону» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Громада на варті закону» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-енергетична компанія «Енергоінвест», про визнання протиправними та скасування рішення.

Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 826/4667/17 за позовом Громадської організації «Громада на варті закону» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-енергетична компанія «Енергоінвест», про визнання протиправними та скасування рішень.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              В.М. Бевзенко

Суддя                                                                                                              С.М. Чиркін