УХВАЛА

29 березня 2021 року  
Київ
справа №160/5080/19
адміністративне провадження №К/9901/2648/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О.,  Соколова В.М., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Міністерства внутрішніх справ України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року
у справі №160/5080/19
за позовом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 
до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро Оіл Трейд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Техойл ТК",
про визнання протиправною та скасування вимоги,- 
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, в якому просило  визнати протиправною та скасувати вимогу Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України №17/736 від 05 грудня 2018 року щодо проведення роботи та вжиття заходів щодо доотримання від постачальників бензину в сумі 509,7 тис. грн. або повернення коштів, розгляду питання про притягнення відповідальних осіб за вчинені порушення та недоліки, викладені в акті перевірки фінансово-господарської діяльності ГУНП за період з 07 листопада 2015 року по 01 жовтня 2018 року від 26 жовтня 2018 року №62 Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України, до встановленої законом відповідальності, а також вжиття належних заходів щодо повного усунення виявлених недоліків та порушень в роботі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, позов задоволено.
25 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства внутрішніх справ України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі №160/5080/19.
Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства внутрішніх справ України про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені в ньому причини пропуску строку неповажними, касаційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску скаржником строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та запропоновано скаржнику повідомити Верховний Суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Надано скаржнику десятиденний строк, з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (код 0102931977471) копія ухвали суду від 02 лютого 2021 року про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 16 лютого 2021 року.
02 березня 2021 року до Верховного Суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги із зазначенням інших причин пропуску на касаційне оскарження та заява про долучення доказів до матеріалів касаційної скарги (надійшло 15 березня 2021 року).
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції отримано лише 02 березня 2021 року, на підтвердження цього скаржником долучено до клопотання копію конверту та супровідного листа Третього апеляційного адміністративного суду.
Крім цього, скаржником зауважено, що законом не покладено на відповідача обов`язку витребовувати оскаржуване судове рішення, це є процесуальним обов`язком суду, натомість, чинним законодавством не передбачено початок перебіг строку на касаційне оскарження з дня публікації оскаржуваного рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Як вбачається із Єдиного Державного реєстру судових рішень та автоматизованої бази «Діловодство спеціалізованого суду» 21 грудня 2020 року скаржник вперше звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, проте ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини 5   статті 332 КАС України.  Копію ухвали Верховного Суду від 24 грудня 2020 року отримано скаржником 06 січня 2021 року, а 22 січня 2021 року (згідно штрихкоду та поштовому штемпелю на конверті) скаржник вдруге звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.
Відповідно до вимог частини другої та третьої  статті 329 КАС України  учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
Отже, проаналізувавши доводи, які викладено в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження із належним підтвердженням відповідними документами, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску цього строку та необхідністю його поновлення.
Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 02 лютого 2021 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 4 частини другої  статті 330 КАС України передбачено, що у касаційній скарзі зазначається підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
Підставою касаційного оскарження судового рішення у даній справі скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зокрема, скаржником зазначено, що станом на дату подання касаційної скарги відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону України від 25 грудня 2015 року №922 «Про публічні закупівлі» під час укладення додаткових договорів про закупівлю товарів за державні кошти.
Разом з цим скаржником звернуто увагу на те, що  аналіз практики  Верховного Суду свідчить про те, що на сьогодні існують висновки суду касаційної інстанції щодо застосування пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону України від 25 грудня 2015 року №922 «Про публічні закупівлі», проте у правовідносинах, що виникають між суб`єктами господарювання та розглядаються в порядку господарського судочинства.
Таким чином, наведені скаржником доводи, вказують на наявність обставин, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо вмотивованими та потребують перевірки судом касаційної інстанції в межах доводів касаційної скарги, що в свою чергу, є підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга відповідає вимогам    статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 12, 328, 329, 330,334 КАС України в редакції  Закону № 2147-VІІІ, Суд-
УХВАЛИВ:
1.Клопотання  Міністерства внутрішніх справ України про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2.  Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі №160/5080/19.
4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
5. Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/5080/19.
6.Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Л.О. Єресько 
 В.М. Соколов ,
Судді Верховного Суду