УХВАЛА

23 лютого 2021 року 
Київ
справа №640/476/20
адміністративне провадження №К/9901/4494/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:     
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Кашпур О.В.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №640/476/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Шостої кадрової комісії про поновлення на посаді,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Шостої кадрової комісії, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Шостої кадрової комісії від 11 грудня 2019 року про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора № 2114ц від 21     грудня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора та в органах прокуратури;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
09 липня 2020 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Шостої кадрової комісії № 15 від 11     грудня 2019 року про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора № 2114ц від 21      грудня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури.
Поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.12.2019 і до моменту фактичного поновлення на роботі, у порядку та за алгоритмом визначеним Постановами Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та № 1155 від 11.12.2019 "Про умови оплати праці прокурорів", яка набрала чинності 16.01.2020, з урахуванням пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-IX.
Рішення суду в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнуто витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 у розмірі 1681,60 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 копійок.
19 жовтня 2020 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2020 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього за період вимушеного прогулу та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
Поновлено ОСОБА_1 з 24 грудня 2019 року на посаді начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора та в органах прокуратури.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 460 052,18 грн (чотириста шістдесят тисяч п`ятдесят дві гривні вісімнадцять копійок).
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 50 860,04 грн (п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят гривень чотири копійки) без відрахування обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2020 року залишено без змін.
На зазначену постанову суду апеляційної інстанції в частині розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 11     лютого     2021 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 329 України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.     
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову прийняв 19 жовтня 2020 року в письмовому провадженні, касаційна скарга подана безпосередньо до Верховного Суду 11 лютого 2020 року, тобто без дотримання встановлених процесуальним законом строків її подання.     
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції від 19 жовтня 2020 року отримав особисто в суді апеляційної інстанції в двадцятих числах жовтня 2020 року.     
Проте, заявником касаційної скарги не надано жодних доказів на підтвердження дати отримання постанови суду апеляційної інстанції.     
Крім того, позивач зазначає, що безпосередньо перед отриманням постанови суду апеляційної інстанції ним отримано важку травму у вигляді розриву чотирьох м`язів плеча та руки, а також розриву поперечної плечової зв`язки, з огляду на що він був змушений в екстреному порядку вирішувати питання проведення хірургічної операції та знаходитись під дією сильнодіючих знеболювальних препаратів. 28 жовтня 2020 року позивача прооперовано у центрі спортивної травматології та відновлювальної медицини де він перебував в стаціонарі до 29 жовтня 2020 року включно. В підтвердження вказаного твердження до касаційної скарги додано копії магнітно-резонансної томографії від 26.10.2020 та виписного епікризу від 28.10.2020 № 431.
Наступні три тижні післяопераційного періоду, за твердженням позивача, супроводжувались гострим больовим синдромом, слабкістю та систематичним підвищенням температури тіла, тому позивач був змушений лікуватися, приймати антибіотики та сильні знеболювальні засоби. Крім того, позивач був суттєво обмежений в пересуванні, здатності самостійно одягатися, що виключало його працездатність, а також у зазначений термін був змушений постійно відвідувати лікувальний заклад з метою оброблення рани, перев`язок та в подальшому зняття швів. Лікарняний позивачем не оформлювався з причин того, що позивач був безробітним у зв`язку із його незаконним звільненням.
Однак, доказів обмеженої фізичної працездатності, що зумовила неможливість подання касаційної скарги у строки, встановлені КАС України, позивачем не надано.     
В подальшому, наприкінці листопада 2020 року, позивач був змушений певний час перебувати за межами м. Києва, а саме в Закарпатській області у зв`язку із закінченням піврічного строку з дня смерті його рідного батька з метою вступу у спадкові права. Пропущення вказаного строку потягло б важкі наслідки у вигляді позбавлення права на спадщину. До касаційної скарги надано копії документів, які підтверджують родинні зв`язки позивача з ОСОБА_2 , дату смерті останнього та наявність спадкової справи.
Проте, позивачем не надано доказів перебування в Закарпатській області та не підтверджено період такого перебування.     
Також позивач зазначає, що безпосередньо перед поверненням позивача до м. Києва його дружина захворіла на коронавірус SАRS-СоV-2 у зв`язку із чим позивач був змушений приблизно два тижні організовувати лікування дружини та повністю опікуватись трьома малолітніми дітьми, а наступні два тижні перебувати на самоізоляції. В підтвердження зазначеного надано копію дослідження Київської обласної клінічної лікарні на SАRS-СоV-2 ОСОБА_3 від 18.11.2020, а також документи, що підтверджують шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та копії свідоцтв про народження трьох дітей.
Разом з цим, післяопераційний стан позивача потребував проходження кваліфікованої, системної та довготривалої реабілітації та відновлювальних процедур, на що також наголошено лікарями, тому в період кінця грудня - січень позивач проходив реабілітацію та різноманітні відновлювальні процедури плечового суглобу. А у період з 18 до 23 січня 2021 року позивач перебував за межами України з метою медичної консультації іноземних лікарів та проходження реабілітації. Крім того, за вказаний час у позивача з огляду на період року та знижений у зв`язку із післяопераційним станом імунітет декілька разів загострювались хронічні ЛОР-захворювання у зв`язку із чим позивач був вимушений проходити лікування. Лікарняний позивачем не оформлювався з наведених вище причин.
Доказів того, що позивач перебував саме на лікуванні та реабілітації не надано.
Після 23 січня 2021 року позивач займався підготовкою касаційної скарги та відзивом на касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора, яку отримав 01.02.2021. Вказані обставини обґрунтовуються, в тому числі, зумовленими обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).
Враховуючи викладене, позивач вважає, що строк на касаційне оскарження рішення суду пропущено з поважних причин та просить його поновити.     
Доводи позивача щодо обмежень, впровадженими у зв`язку з карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження з огляду на наявність сучасних технічних комп`ютерних можливостей, доступу до мережі інтернет та доступність відправки кореспонденції засобами поштового зв`язку, а також враховуючи право позивача брати участь у судовому процесі через представника, як це передбачено статтею 55 КАС України.
Нормами КАС України передбачено, що розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється на стадії відкриття касаційного провадження на підставі касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд зазначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
Таким чином, позивачем в клопотанні про поновлення строку не наведено підстав, підтверджених відповідними належними доказами, щодо неможливості звернутись з касаційною скаргою у розумні строки, менш ніж три місяці, з моменту отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції або про необхідність саме такого строку для підготовки касаційної скарги оформленої, відповідно до вимог КАС України.
Отже, позивач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а отже заявнику касаційної скарги необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи викладене, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням відповідачу строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції відповідних доказів на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтями 3, 169, 330, 329, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №      640/476/20.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №      640/476/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Шостої кадрової комісії про поновлення на посаді - залишити без руху.
Надати заявнику касаційної скарги строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н. В. Шевцова          
Судді                                                                                                     Н.А. Данилевич          
                                                                                                    О.В. Кашпур