П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 522/9906/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.                                Дата і місце ухвалення: 12.10.2020р., м. Одеса                                                                                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, заступника Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Кривошеєнка Володимира Євгеновича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, заступника Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Кривошеєнка Володимира Євгеновича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №152-ДК/0088По/08/01/2020 від 05 травня 2020 року, якою позивача, як керівника ТОВ «Агротехперспектива», визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
Позов обґрунтовувала тим, що її необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності  за самовільне зайняття земельної ділянки, оскільки земельні ділянки за №6 та № 9 до Державного земельного кадастру внесені не були, є несформованими, у зв`язку з чим їх правовий статус та межі у передбаченому законом порядку не визначені, а тому відсутній об`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП. Також, позивач посилалася на те, що відповідачем не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено її права бути присутньою при розгляді справи та надавати свої пояснення і заперечення. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення за №152-ДК/0092П/07/01-20 від 29 квітня 2020 року складено не уповноваженою особою, а також по спливу майже двох місяців з дати складання акту перевірки від 05 березня 2020 року, що суперечить вимогам ч.2 ст.252 КУпАП.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2020 року позов задоволено у повному обсязі.
Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення за №152-ДК/0088По/08/01/2020 від 05 травня 2020 року, винесену заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Кривошеєнко В.Є. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за п. б ст.211 ЗК України та ст.53-1 КУпАП. Провадження по справі закрито.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 12.10.2020р., з прийняттям нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що Головним управлінням не порушено обов`язку контролюючого органу щодо належного сповіщення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за №152-ДК/0092П/07/01-20 від 29 квітня 2020 року отримано ОСОБА_1 04.05.2020р., тобто за день до розгляду справи. При цьому, від ОСОБА_1 не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. 
Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку з приводу того, що при наявності будь-якого рішення місцевої ради чи державного органу про передачу земельної ділянки на будь-якому правовому титулі, притягнути особу до відповідальності за самовільне заняття земельної ділянки неможливо. Судом не враховано, що наданий позивачем договір оренди земельної ділянки укладено на один рік, термін якого сплив 14.02.2019р. Будь-які дії, направленні на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку  або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є самовільним зайняттям земельної ділянки. 
ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.3 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2020р. державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Біляївському, Овідіопольському районах та м. Чорноморську Одеської області Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Вороновим Д.О. щодо керівника ТОВ «Агротехперспектива» ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №152-ДК/0092П/07/01-20 за ст.53-1 КУпАП.
Згідно вказаного протоколу, при перевірці дотримання вимог земельного законодавства  під час використання земельних ділянок, які розташовані на території Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області встановлено, що земельні ділянки №6 та №9 державної форми власності із цільовим призначенням  - землі запасу відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення. Виїздом на місце встановлено, що доступ на територію земельних ділянок вільний, на момент проведення обстеження ділянки засіяні сільськогосподарською культурою. Об`єкти будівництва відсутні, будь-які особи та техніка відсутні. Єреміївською сільською радою надано копію рішення від 06.03.2019р. №374-VII, на підставі якого укладено два договори оренди землі від 14.01.2019р. з орендарем ТОВ «Агротехперспектива» в особі директора Васильєвої Л.Г., яким прийнято у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 11,30 га та 13,80 га терміном на 1 рік. Вказане рішення сільської ради не породило права на земельні ділянки площею 11,30 га та 13,80 га, які розташовані на території Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, та не дає підстави ТОВ «Агротехперспектива» для їх використання. Договори оренди землі укладено з порушенням вимог діючого законодавства та в силу ст.215 ЦК України є нікчемними, оскільки земельні ділянки є землями державної власності.  Отже, відповідні рішення, розпорядження, договори оренди належним чином зареєстровані у ТОВ «Агротехперспектива» відсутні. Таким чином, в діях директора ТОВ «Агротехперспектива» ОСОБА_1 вбачається порушення законодавства України, відповідність за яке передбачена ст.53-1 КУпАП.
Також, в протоколі зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідності, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв.  05 травня 2020 року  в Управлінні контролю за використання та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за адресою: м.Одеса, вул.Канатна, 83, каб.522.
За наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за №152-ДК/0092П/07/01-20 від 30.04.2020р., заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Кривошеєнко В.Є. 05.05.2020р. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення №152-ДК/0088По/08/01/2020, якою позивача, як керівника ТОВ «Агротехперспектива», визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області порушено право позивача завчасно знати про час та місце розгляду справи та можливість реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, оскільки по даній справі існує рішення сільської ради, згідно поданої заяви позивача, внаслідок чого товариству надано в оренду земельну ділянку. При наявності будь-якого рішення місцевої ради чи державного органу про передачу земельної ділянки на будь-якому правому титулі, притягнути особу до відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки не можливо.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
За змістом частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за, серед іншого, самовільне зайняття земельних ділянок, невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту.
Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України від 19 червня 2003 року №963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель», який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.
Статтею 1 Закону №963-IV передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними; невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає  її  цільовому призначенню, встановленому при  передачі  земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання  режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень); невиконання умов зняття, збереження і нанесення родючого шару ґрунту - невиконання або неякісне виконання обов`язкових заходів, передбачених затвердженою відповідно до законодавства проектною документацією, щодо знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту, що призвело до його псування чи знищення. 
З аналізу зазначеної норми вбачається, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є самовільним заняттям земельної ділянки.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 18 червня 2020 року по справі №188/1143/17 (2-а/188/69/2017) та від 20 лютого 2020 року по справі №1940/1655/18.
Тобто, сам лише факт укладення між 14.02.2019р. між Єреміївською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, як Орендодавцем, та ТОВ «Агротехперспектива», як Орендарем, двох договорів оренди землі, не породжує у позивача права на її використання до прийняття відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування рішення про надання зазначеної земельної ділянки у користування (оренду) та подальше її оформлення у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Більше того, зі змісту наявних в матеріалах справи договорів оренди землі від 14.02.2019р. вбачається, що вони укладені строком на один рік – з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. Будь-яких доказів щодо продовження строку дії вказаних договорів матеріали справи не містять. 
На підставі викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Проте, колегія суддів при вирішенні даної справи не може не враховувати висновки суду першої інстанції щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення
У статті 9 Закону №963-IV зазначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, зокрема, проведенням перевірок.
Приписами ст.188 ЗК України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016р. №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.
Відповідно до п.25-1 п.4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. №15, Держгекадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності.
З аналізу наведених правових норм слідує, що державний контроль за охороною та використанням земель може здійснюватися державним інспектором ГУ Держгеокадастру, у тому числі, шляхом проведення перевірок. Для реалізації завдань у сфері здійснення контролю за використанням та охороною земель державний інспектор має право, зокрема, видавати приписи, складати акти перевірки або протоколи про адміністративні правопорушення з метою притягнення винних осіб до відповідальності.     
Статтею 280 КУпАП  визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст.251), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст.252), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст.34) чи обтяжують (ст.35) відповідальність, з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті  21,  22 КУпАП).
Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В розумінні вказаної норми термін «своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи» означає, що особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, має бути сповіщено про розгляд справи про адміністративне правопорушення у строки, встановлені чинним законодавством. 
Частиною 1 статті 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Згідно ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі №760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі №686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі №815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі №804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі №360/403/19.
Таким чином, особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, повідомлення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 29.04.2020р. №27-15-0.46-488/90-20 про розгляд 05.05.2020р. справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримала 04.05.2020р., тобто за один день до дати розгляду справи, а не за три дні, як це передбачено чинним законодавством. 
Будь-яких доказів щодо наявності в діях позивача зловживань щодо свідомого невчасного отримання відповідного повідомлення матеріали справи не містять. 
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області не виконано обов`язку щодо своєчасного сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи. А відтак, на підставі ст.268 КУпАП, відповідач не мав підстав для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Що ж до посилань  апелянта на те, що позивачем не подано клопотання про відкладення розгляду справи, то колегія суддів зазначає, що ст.268 КУпАП передбачено можливість подання відповідного клопотання лише у разі своєчасного сповіщення особи про місце і час розгляду справи, чого у даній справі не встановлено.
Отже, відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, що являється достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №152-ДК/0088По/08/01/2020 від 05 травня 2020 року
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 17.09.2020р. по справі №685/1153/17.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Враховуючи, що судом першої інстанції правильно по суті спору вирішено справу, але здійснено помилковий висновок про  відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини судового рішення від 12.10.2020р. в  частині підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 272, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2020 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови апеляційного суду.
В іншій частині рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
                                                               Повний текст судового рішення виготовлений 11 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                      І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук