справа № 752/13603/18                                          головуючий у суді І інстанції Плахотнюк К.Г.
провадження № 22-ц/824/232/2021            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

      ПОСТАНОВА      
      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

              25 січня 2021 року                                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Нежури В.А., Саліхова В.В.,	
 
з участю секретаря	 Мариненко Я.С.,	
 	 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення девідендів,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2018 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом про стягнення дивідендів до ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО», просив зобов`язати відповідача нарахувати йому дивіденди за простими іменними акціями ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» у кількості 17 000 штук, які обліковувались у період з 19.01.2016 року по 27.02.2018 року на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «АКБ «Капітал» в сумі 10 694, 29 грн., в тому числі, 1 038, 16 грн. за 2014 рік, 754, 38 грн. за 2015 рік, 8 901, 75 грн. за 2016 рік та сплатити з урахуванням податку на дохід фізичних осіб та військового збору 9 999, 15 грн. на картковий рахунок в ПАТ «Альфа-Банк». 
Позов обґрунтована тим, що на підставі договору про обслуговування рахунку у цінних паперах № 09/07-06 від 28.03.2005 року, ПАТ «АКБ «Капітал» відкрито на його ім`я рахунок №  НОМЕР_1 на якому у період з 19.01.2016 року по 27.02.2018 року зберігались 17 000 простих іменних акцій ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО», які є його власністю, що підтверджено: випискою про стан рахунку в цінних паперах від 19.01.2016 року, випискою про стан рахунку в цінних паперах від 19.01.2016 року, завіреною ПАТ «НДУ» станом на 28.02.2018 року, відповіддю ПАТ «АКБ «Капітал» № 1/3632 від 18.12.2017 року. Рішенням загальних зборів акціонерів від 22.07.2016 року, 25.04.2017 року та наглядової ради ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» від 10.08.2016 року, 05.05.2017 року встановлено виплату дивідендів акціонерам, які є власниками простих іменних акцій станом на 01.09.2016 року та 22.05.2017 року: за результатами роботи у 2014 році - 0, 06106809256 грн., у 2015 році - 0, 04437538695 грн. у 2016 році - 0, 52363262511 грн. на одну акцію. Однак, при формуванні реєстрів акціонерів у зазначені періоди, його не було зазначено власником акцій з тих підстав, що ПАТ «АКБ «Капітал», на рахунку у якого було розміщено акції, припинило свою діяльність на підставі постанови правління НБУ № 753 від 29.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал». На його звернення безпосередньо до ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» з заявою про виплату дивідендів, отримав відмову.
Рішенням  Голосіївського районного суду міста Києва від 15 червня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення девідендів, залишено без задоволення.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому, зазначає, що рішення є незаконним, право апелянта порушено та має бути  поновлено в судовому порядку.
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
09.12.2020 року до суду надійшов відзив Публічного акціонерного товариства «Центренерго», поданий представником - Салимоном  Д.М., згідно якого відповідач  просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому зазначає, що надані відповідачем докази були враховані судом першої інстанції, рішення є законним та вмотивованим,  ухвалене на підставі всебічного з`ясування усіх обставин справи. 
В судовому засіданні апелянт просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.
 
Представник відповідача, адвокат Бугаєнко М.Б. в судовому засіданні просив  відмовити у задоволенні апеляційної скраги.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом першої інстанції встановлено, що 28.03.2005 року між ОСОБА_1 та ВАТ «АКБ «Капітал» (в подальшому перейменовано в ПАТ «АКБ «Капітал») укладено договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 09/07-06, а 10.08.2009 року додатковий договір № 1 до договору від 28.03.2005 року (а.с. 3, 4-5).
 
Відповідно до змісту зазначеного вище договору, на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок №  НОМЕР_1 на якому у період з 19.01.2016 року по 27.02.2018 року зберігались 17 000 простих іменних акцій ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО».
 
Зазначені обставини також підтверджено випискою про стан рахунку в цінних паперах від 19.01.2016 року, завіреною ПАТ «НДУ» станом на 28.02.2018 року, відповіддю ПАТ «АКБ «Капітал» № 1/3632 від 18.12.2017 року (а.с. 7, 8).
 
Рішенням загальних зборів акціонерів від 22.07.2016 року, 25.04.2017 року та наглядової ради ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» від 10.08.2016 року, 05.05.2017 року встановлено виплату дивідендів акціонерам, які є власниками простих іменних акцій станом на 01.09.2016 року та 22.05.2017 року: за результатами роботи у 2014 році - 0, 06106809256 грн., у 2015 році - 0, 04437538695 грн. у 2016 році - 0, 52363262511 грн. на одну акцію (а.с. 13-14, 15-16).
 
При формуванні реєстрів акціонерів у зазначені періоди, ОСОБА_1 не було зазначено власником акцій з тих підстав, що ПАТ «АКБ «Капітал», на рахунку у якого було розміщено акції, припинило свою діяльність на підставі постанови правління НБУ № 753 від 29.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал».
 
На звернення безпосередньо до ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» з заявою про виплату дивідендів, позивач отримав відмову (а.с. 10).
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» відсутні будь-які порушення прав щодо виплати дивідендів на користь позивача ОСОБА_1 , оскільки ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» не має обов`язку щодо формування переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, а має лише здійснити виплати дивідендів особам, що зазначені у такому переліку, складеному Центральний депозитарієм. Позивачем ОСОБА_1 не було виконано вимоги  законодавства щодо закриття рахунку у ПАТ «АКБ «Капітал» внаслідок припинення своєї діяльності та не обрано іншої депозитарної установи, внаслідок чого ОСОБА_1 не включено до переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів від ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» та не отримано дивіденди за 2014, 2015, 2016 роки.
 
З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повній мірі, виходячи з наступного.
 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).
 
Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а частиною 6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).
 
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
 
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
 
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
 
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
 
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
 
За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
 
За правилами ч. 4 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для кожної виплати дивідендів наглядова рада акціонерного товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за простими акціями, визначається рішенням наглядової ради, але не раніше ніж через 10 робочих днів після дня прийняття такого рішення наглядовою радою; товариство в порядку встановленому статутом повідомляє осіб, які мають право на отримання дивідендів про дату, розмір, порядок та строки їх виплати.
 
Пунктом 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про депозитарну систему України» визначено, що реєстр власників іменних цінних паперів - перелік власників іменних цінних паперів, складений відповідно до вимог законодавства Центральним депозитарієм або, у випадках, встановлених цим Законом, - Національним банком України на певну дату із зазначенням кількості іменних цінних паперів, належних зазначеним власникам на праві власності, номінальної вартості і виду таких цінних паперів та іншої інформації, визначеної НКЦПФР.
 
Пунктами 6, 8 розділу VI Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням НКЦПФР № 735 від 23.04.2013 року, Центральний депозитарій складає реєстр власників іменних цінних паперів на підставі інформації, отриманої від депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів, яка формується ними відповідно до записів на рахунках у цінних паперах їх депонентів клієнтів станом на 24 годину дня дати обліку та записів на рахунку в цінних паперах емітента станом на 24 годину дня дати обліку; центральним депозитарієм складається та надається реєстр власників іменних цінних паперів, облік яких відповідно до компетенції, встановленої Законом, здійснює Центральний депозитарій.
 
Пунктом 2 розділу І Порядку виплати акціонерним товариством дивідендів, затвердженого рішенням НКЦПФР № 391 від 12.04.2016 року визначено, що особа, яка має право на отримання дивідендів - це особа, включена до переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, складеного у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України або інша особа, яка відповідно до законодавства має право на отримання дивідендів (спадкоємці, правонаступники, тощо).
 
Судом встановлено, що на позачергових загальних зборах акціонерів ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО», які відбулися 22.07.2016 року було прийнято рішення про направлення 30 % чистого прибутку, отриманого товариством за результатами діяльності у 2014 році та 75 % чистого прибутку, отриманого товариством за результатами діяльності у 2015 році на виплату дивідендів акціонерам товариства.
 
Рішенням Наглядової ради ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» від 10.08.2016 року було визначено, що датою складання переліку осіб, які мають право на отримання вищезазначених дивідендів є 01.09.2016 року, а також встановлено, що нарахування і виплата дивідендів здійснюється до 22.01.2017 року.
 
05.09.2016 року Центральним депозитарієм було складено перелік осіб, які мають право на отримання дивідендів станом на 01.09.2016 року у якому позивач не зазначений, як власник пакету акцій ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» у розмірі 17 000 штук по яким вимагає виплати дивідендів за 2014, 2015 роки.
 
Відповідно до п. 10.10 статуту ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО», затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» від 22.07.2016 року, який діяв на той час, товариство у 10-денний строк з дати складення у встановленому порядку переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, повідомило таких осіб про дату, розмір, порядок та строк виплати дивідендів за 2014-2015 роки шляхом розміщення відповідного повідомлення на веб-сайті товариства.
 
Дивіденди за 2014-2015 роки акціонерам внесеним до переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів були виплачені 29.12.2016 року через депозитарну систему України шляхом їх перерахуванням Центральному депозитарію на рахунок відкритий у розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування дивідендів на рахунок депозитарної установи та їх подальшого переказу акціонерам товариства.
 
На річних загальних зборах акціонерів ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО», які відбулись 25.04.2017 року було прийнято рішення про направлення 50 % чистого прибутку, отриманого товариством за результатами діяльності у 2016 році на виплату дивідендів акціонерам товариства.
 
Рішенням наглядової ради ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» від 05.05.2017 року було визначено, що датою складання переліку осіб, які мають право на отримання вищезазначених дивідендів є 22.05.2017 року, а також встановлено, що нарахування і виплата дивідендів здійснюється до 25.10.2017 року.
 
24.05.2017 року центральним депозитарієм було складено перелік осіб, які мають право на отримання дивідендів станом на 22.05.2017 року у якому позивач не зазначений як власник пакету акцій ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» у розмірі 17 000 штук по яким вимагає виплати дивідендів за 2016 рік.
 
Відповідно до п. 10.10 статуту ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО», затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» від 11.11.2016 року, який діяв на той час, товариство у 10-денний строк з дати складення у встановленому порядку переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, повідомило таких осіб про дату, розмір, порядок та строк виплати дивідендів за 2016 рік шляхом розміщення відповідного повідомлення на веб-сайті товариства.
 
Дивіденди за 2016 рік акціонерам внесеним до переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів були виплачені 23.10.2017 року через депозитарну систему України шляхом їх перерахуванням Центральному депозитарію на рахунок відкритий у розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування дивідендів на рахунок депозитарної установи та їх подальшого переказу акціонерам товариства.
 
Як видно зі змісту листа НКЦПФР № 15/04/14081 від 07.05.2018 року, власники акцій, які на дату складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, не включені до такого переліку, фактично позбавлені права на отримання дивідендів.
 
Відповідно до п. 8 Положення про припинення депозитарною установою провадження професійної діяльності на фондовому ринку - депозитарної діяльності, затвердженого рішенням НКЦПФР № 431 від 08.04.2014 року, депозитарна установа (ліквідатор - у разі відкриття ліквідаційної процедури) повинна (повинен) протягом 5 робочих днів з дати початку припинення діяльності розмістити на офіційному сайті Депозитарної установи повідомлення про початок процедури припинення провадження Діяльності депозитарної установи та повідомити у спосіб, визначений відповідним договором: Національний банк України, якщо з ним така Депозитарна установа уклала депозитарний договір,- про початок процедури припинення Діяльності депозитарної установи; емітентів, з якими укладено договори про відкриття/обслуговування рахунків власників, відповідно до вимог пункту 12 розділу V Положення про порядок забезпечення існування іменних цінних паперів у бездокументарній формі, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 22 січня 2014 року № 47, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 лютого 2014 року за № 241/25018,- про початок процедури припинення Діяльності депозитарної установи та необхідність обрання нової депозитарної установи для відкриття/обслуговування рахунків власників; депонентів, з якими укладено договори про відкриття/обслуговування рахунку в цінних паперах, номінальних утримувачів, з якими укладено договори про надання послуг з обслуговування рахунку в цінних паперах номінального утримувача: щодо необхідності закриття рахунків у цінних паперах, що обслуговуються відповідно до цих договорів; що у разі незакриття рахунку (рахунків) у цінних паперах протягом 60 календарних днів з дати початку припинення діяльності (у разі прийняття уповноваженим органом Депозитарної установи рішення про припинення Депозитарною установою провадження Діяльності депозитарної установи або припинення як юридичної особи - протягом строку, встановленого уповноваженим органом Депозитарної установи): цінні папери, права на які обліковуються на такому (таких) рахунку (рахунках) у цінних паперах, будуть надалі обліковуватися на рахунку (рахунках) у цінних паперах Депозитарної установи, який (які) залишається (залишаються) після припинення Депозитарною установою депозитарної діяльності депозитарної установи в системі депозитарного обліку Центрального депозитарію цінних паперів та/або Національного банку України відповідно до компетенції щодо обліку цінних паперів, визначеної Законом України «Про депозитарну систему України», управління яким (якими) здійснює уповноважений на зберігання, для обліку цінних паперів тих її депонентів, власників, що не мають статусу депонентів, номінальних утримувачів, що в установленому порядку не закрили своїх рахунків у цінних паперах у Депозитарній установі (далі - Рахунок, (Рахунки)), або у депозитарній установі - правонаступнику - у разі передання Депозитарною установою своїх повноважень у частині обслуговування рахунків депонентів, власників, що не мають статусу депонентів, номінальних утримувачів, що в установленому порядку не закрили своїх рахунків у цінних паперах у Депозитарній установі, іншій депозитарній установі; або у разі відкриття ліквідаційної процедури або прийняття органом ліцензування рішення про анулювання Ліцензії, крім випадку анулювання Ліцензії за відповідною заявою ліцензіата про те, що не пізніше ніж через 30 календарних днів з дати початку припинення діяльності на офіційному сайті Депозитарної установи та на офіційному сайті Центрального депозитарію цінних паперів буде розміщено інформацію про укладення договору з депозитарною установою-правонаступником або про передання до уповноваженого на зберігання всіх документів Депозитарної установи, інформації щодо депонентів, власників, що не мають статусу депонентів, номінальних утримувачів, що в установленому порядку не закрили своїх рахунків у цінних паперах у Депозитарній установі, та цінних паперів / прав на цінні папери, які обліковувалися на їх рахунках станом на кінець операційного дня, що передує даті припинення діяльності, та невиплачених Депозитарною установою коштів за цінними паперами особам, що мають право на їх отримання. Виконання операцій щодо цінних паперів таких депонентів, власників, що не мають статусу депонентів, номінальних утримувачів, що в установленому порядку не закрили своїх рахунків у цінних паперах у Депозитарній установі (крім корпоративних операцій емітента, безумовних операцій, зокрема на підставі виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», розпорядження уповноваженої особи реєструвального органу про скасування реєстрації випуску цінних паперів, звернення заставодержателем стягнення на цінні папери, які є предметом застави, у позасудовому порядку до депозитарної установи-правонаступника) може бути відновлено виключно після звернення цих власників, номінальних утримувачів до: обраної ними депозитарної установи щодо звернення цією депозитарною установою до уповноваженого на зберігання та переказу належних власникам або клієнтам номінального утримувача (клієнтам клієнта номінального утримувача) цінних паперів до обраної ними депозитарної установи; депозитарної установи-правонаступника щодо укладення договору про обслуговування рахунку у цінних паперах / договору про надання послуг з обслуговування рахунку в цінних паперах номінального утримувача або переведення належних цим власникам / клієнтам номінального утримувача/ клієнтам клієнта номінального утримувача цінних паперів, прав на цінні папери до обраної ними депозитарної установи. Депоненти, власники, що не мають статусу депонентів, номінальні утримувачі мають закрити рахунки у цінних паперах у Депозитарній установі протягом 60 календарних днів з дати початку припинення діяльності або протягом строку, визначеного Депозитарною установою при прийнятті рішення про припинення Депозитарною установою провадження діяльності депозитарної установи або припинення як юридичної особи.
 
Згідно листа ПАТ «АКБ «Капітал» № 1/3632 від 18.12.2017 року на ім`я ОСОБА_1 , останній операційний день депозитарної установи ПАТ «АКБ «Капітал» - 16.01.2016 року, операцій з 16.01.2016 року по теперішній час не було і не могло бути (ані відчуження переказів на будь-який інший рахунок у цінних паперах). В теперішній час ПАТ «АКБ «Капітал» здійснює передачу на зберігання в Національний депозитарій баз даних, архівів баз даних за цінними паперами.
 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  що з боку відповідача ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» відсутні будь-які порушення права щодо виплати дивідендів на користь позивача ОСОБА_1 ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» не має обов`язку щодо формування переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, а має лише здійснити виплати дивідендів особам, що зазначені у такому переліку, складеному Центральний депозитарієм. Позивачем не було виконано вимоги п. 8 Положення про припинення депозитарною установою провадження професійної діяльності на фондовому ринку - депозитарної діяльності, затвердженого рішенням НКЦПФР № 431 від 08.04.2014 року щодо закриття рахунку у ПАТ «АКБ «Капітал» внаслідок припинення останнім своєї діяльності та не обрано іншої депозитарної установи внаслідок чого ОСОБА_1 не було включено до переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів від ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» та не отримано дивіденди за 2014, 2015, 2016 роки.
            Доводи апеляційної  скарги не ґрунтуються на вимогах закону, є безпідставними та  не спростовують вказані висновки суду.
Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в  рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
  Крім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволені позову, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.  
 
Доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 червня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Головуючий:                                                                                               Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                            В.А. Нежура 

            В.В. Саліхов