УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/17452/20
Провадження № 22-ц/4820/285/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 лютого 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.
секретар судового засідання Гриньова А.М.
за участю: учасника справи та представників часників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/17452/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2020 року (суддя Козак О.В.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди.
В обґрунтування позову зазначалось, що 06 лютого 2020 року о 17 годині 20 хвилин в м. Хмельницькому по вул. Львівське шосе ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «DAEWOO LАNОS», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_2 , що належить їй на праві власності. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортної пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка виплатила їй страхове відшкодування в розмірі 23278,90 грн.
Однак вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_2 , становить 55880,10 грн, згідно з рахунком № СЕК-W01051 від 10.02.2020. 
А тому, позивач просила суд стягнути з відповідача різницю між вартістю робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, та сумою страхового відшкодування, що становить 32601,20 грн, а також витрати щодо огляду та дефекту автомобіля після ДТП, в розмірі 1000 грн.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не було досліджено всебічно та в повному обсязі всіх обставин справи, та не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Вважає, що на винуватця ДТП має бути покладено обов`язок щодо відшкодування різниці між вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у страховика у цьому випадку не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею фактичних витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля на зазначену суму; що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика; відмови страховика провести виплату вказаної шкоди.
Проте, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Встановлено, що 06 лютого 2020 року о 17 годині 20 хвилин в м. Хмельницькому по вул. Львівське шосе ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «DAEWOO LАNОS», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка зупинилася попереду, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.12.1 та п.13.1 ПДР.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 4).
Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 5).
На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія».
ПрАТ «УПСК» було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4483604 від 28.12.2019, з урахуванням фізичного зносу деталей у розмірі 23278,90 грн (а.с. 34).
Згідно з рахунком ПП «Торговій дім «Євромоторс» № СЕК-W1051 від 10.02.2020, вартість відновлювального ремонту (вартість запчастин та вартість робіт) пошкодженого автомобіля «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_2 , становить 55880,10 грн (а.с. 36). Зазначені у рахунку деталі є новими (а.с. 80).
Відповідно до акта виконаних робіт ЕК-W01053 від 10.02.2020 ПП «Торговий дім «Євромоторс», ОСОБА_1 сплатила 1000 грн витрат щодо огляду та дефектовки автомобіля після ДТП (а.с. 35).
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок  дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. А тому, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів понесення нею фактичних витрат на проведення відновлювального ремонту.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).
Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не надано доказів, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика і не надано доказів відмови страховика провести виплату вказаної шкоди, і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам справи, яка розглядається та є помилковими з огляду на таке.
Відносини між ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яким було застраховано автомобіль «DAEWOO LАNОS», номерний знак НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди, судом першої інстанції не взято до уваги, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
За таких обставин, саме відповідач ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний відшкодувати позивачці ОСОБА_1 таку різницю між розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, апеляційний суд приймає до уваги рахунок ПП «Торговій дім «Євромоторс» № СЕК-W1051 від 10.02.2020, який є належним та допустимим доказом у справі, та не спростований відповідачем.
Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивачки в матеріалах справи відсутні.
Так, згідно із рахунком вартість відновлювального ремонту (вартість нових запчастин та вартість робіт) пошкодженого автомобіля складає 55880 грн 10 коп, страховиком виплачено ОСОБА_1 23 278 грн 90 коп (з урахуванням фізичного зносу деталей), а тому розмір майнового збитку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивач становить 32 601 грн 20 коп (55880,10-23278,90).
При цьому, витрати позивача щодо огляду автомобіля в розмірі 1000 грн не є збитками, в розумінні ст. 22 ЦК України, а тому не підлягають відшкодуванню на користь позивача. 
З врахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (97,2%) в розмірі 815 грн. 74 коп.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 32 601 грн 20 коп витрат на відновлювальний ремонт автомобіля.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 815 грн 74 коп судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 березня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай