ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1528/18  Номер провадження 22-ц/814/165/21	Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.
за участю секретаря                          Кальник А. М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Хворост Дарії Михайлівни
на заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 червня 2019 року, ухваленого у складі судді Хоролець В. В.
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2018 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 09.03.2011 та наявність заборгованості, яка виникла станом на 02.09.2018 в сумі 191 361,71 грн і складається із: 74 760,53 грн - тіло кредиту; 59 847,49 грн - відсотків за користування кредитом; 56 753,69 грн - пені, враховуючи право кредитодавця на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, просив про стягнення з ОСОБА_1 118 191,21 грн заборгованості, яка складається з наступного: 74 760,53 грн - тіло кредиту; 43 430,68 грн - нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 09.03.2011 по 01.02.2018, з покладенням на відповідача понесених по справі судових витрат.
Позов мотивовано тим, що  ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг та підписав анкету-заяву № б/н від 09.03.2011, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». В подальшому, 15.06.2015 відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість. 
Заочним рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 червня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № б/н від 09.03.2011 в сумі 118 191,21 грн, яка складається з наступного: 74 760,53 грн - тіло кредиту та 43 430,68 грн - відсотків за користування кредитом за період з 09.03.2011 по 01.02.2018.
Вирішено питання судових витрат. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі в розмірі 1 772,87 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Хворост Д. М. подала апеляційну скаргу та, посилаючись на неповне з`ясування судом всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в матеріалах справи відсутні докази отримання позичальником кредитних коштів, їх використання, а розрахунок заборгованості, яким керувався суд, не є безспірним доказом існування між сторонами договірних зобов`язань та розміру заборгованості.
Вказує, що довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку не є належним та допустимим доказом, так як ніким не підписана. 
Крім того, матеріали справи не містять доказів того з якою саме редакцією Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку був ознайомлений відповідач, а також, що саме надані Витяг з Тарифів і Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
Зазначає також, що суд помилково встановив той факт, що сторони досягли згоди про нарахування відсотків за кредитом у розмірі 42% річних.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що 09.03.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1  шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювального кредитного ліміту на платіжну картку Кредитка «Універсальна», який неодноразово збільшувався. 
З розрахунку заборгованості по даному кредитному договору вбачається що відповідач використав 74 760,53 грн кредитних коштів, які банку не повернув.
Доводи апеляційної скарги представника відповідача про відсутність доказів укладення кредитного договору колегія суддів апеляційного суду відхиляє як безпідставні, оскільки відповідачем не спростовано факт підписання ним анкети-заяви від 09.03.2011 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, які він зобов`язався виконувати, та отримання й використання ним платіжних карток «Кредитка «Універсальна» за цим договором № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , остання з яких мала термін дії до 05.2020. Рух коштів по даних картках відображено у банківській виписці по рахунках клієнта ОСОБА_1 за період з 09.03.2011 по 19.08.2020, що береться до уваги апеляційним судом, інших доказів попри процесуальний обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень (статті 12, 81 ЦПК України), відповідачем по справі не надано, наведених в апеляційній скарзі обставин не доведено та факту використання ОСОБА_1 кредитних коштів та наявності заборгованості по кредиту згідно наданого банком розрахунку не спростовано. 
За своєю правовою природою укладений між сторонами кредитний договір відноситься до договорів приєднання, умови яких відповідно до частини першої статті 634 ЦК України встановлюються однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
На час укладення кредитного договору сторони погодили розмір процентів за користування кредитом за базовою процентною ставкою - 2,5% в місяць або 30% річних, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році, що вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 09.03.2011, яка підписана відповідачем (а.с. 14). 
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). 
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази досягнення між сторонами згоди щодо встановлення процентів за користування кредитом у розмірі 42% річних, висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог банку в цій частині не можна визнати правильними. 
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https:// privatbank.ua/terms/ не містить розміру процентів за користування кредитом, а докази дотримання банком процедури зміни тарифів (крім зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), встановленої пунктом 1.1.3.2.4. Умов та Правил щодо повідомлення клієнта не менше ніж за 7 днів до введення змін, у справі не надані.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, на вказане уваги не звернув, що призвело до ухвалення помилкового рішення в частині визначеного судом розміру процентів за користування кредитом, що підлягають стягненню з відповідача на користь банку за період з 09.03.2011 по 01.02.2018. В цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні з відповідним зменшенням суми процентів з 43 430,68 грн до 31 021,91 грн, виходячи із погодженої сторонами базової процентної ставки - 30% річних.
В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегією суддів апеляційного суду не вбачається.
За правилами частин першої, пункту 3 частини другої, частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, змінюючи рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл понесених по справі судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Хворост Дарії Михайлівни - задовольнити частково.

Заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 червня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» процентів за користування кредитом за період з 09.03.2011 по 01.02.2018 змінити, зменшивши їх з 43 430,68 грн до 31 021,91 грн.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1 586,72 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 323,37 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору та 685,13 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 червня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

                О. В. Прядкіна