ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

19 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 737/1193/18
Головуючий у першій інстанції – Лібстер А. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/62/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,
секретарі: Бивалькевич Т.В., Шапко В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ) до Комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня» Куликівської районної ради, Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради, Приватного підприємства «Тепло-енергія плюс», Підприємства «ТЕПЛОГАЗ-ВК» про визнання недійсними, скасування рішень та державного акту, зобов`язання вчинити певні дії, 
та за зустрічним позовом Комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня» Куликівської районної ради до Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради, ОСОБА_2 (правонаступник - ОСОБА_1 ) про скасування рішень, свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,
третя особа – ТОВ «Молодіжна інвестиційна компанія»,
дата та місце складання повного тексту рішення: 13 лютого 2020 року,  смт. Куликівка,
                                 
                                        В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КНП «Куликівська ЦРЛ», ПП «Тепло-енергія плюс», Підприємства «Теплогаз-ВК», Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради, в подальшому змінивши та уточнивши свої позовні вимоги, а також після подання зустрічного позову на позов КНП «Куликівська ЦРЛ», об`єднання справи, та які були прийняті судом першої інстанції, загалом просив:
- скасувати рішення Куликівської селищної ради від 16 березня 2017 року про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у постійне користування КЗ «Куликівська ЦРЛ», кадастровий номер 7422755100:01:002:0216, з виключенням даної земельної ділянки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та Державного земельного кадастру;
- визнати незаконним та скасувати акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва газової котельні від 22 жовтня 1991 року комунального закладу «Куликівської ЦРЛ», яка знаходиться за адресою: 16300, Чернігівська область, Куликівський район, смт.Куликівка, вул.Пирогова, 16;
- скасувати та визнати недійсним рішення восьмої сесії п`ятого скликання від 16 серпня 2007 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації КЗ «Куликівська ЦРЛ»;
- скасувати та визнати недійсним рішення 14 сесії 5 скликання Куликівської селищної ради від 18 липня 2008 року про затвердження технічної документації щодо складання документів на виготовлення державного акту на право постійного користування;
- скасувати та визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, серія ЯЯ №373756, який 23 липня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за № 030883500001 на земельну ділянку площею 2.4469 га, кадастровий номер №7422755100:01:002:0070, яка розташована по АДРЕСА_1 ;
- знести незаконно збудовані димову трубу котельні, бункеру для палива від котельні, металеві натяжні троси від димової труби газової котельні та газової котельні, реконструйованої з автогаража КНП «Куликівська ЦРЛ», за адресою вул.Пирогова, 16, в смт.Куликівка Куликівського р-ну Чернігівської області, приведення земельної ділянки ОСОБА_2 до стану придатного для використання покласти на відповідачів;
- знести незаконно збудовану димову трубу газової котельні КНП «Куликівська ЦРЛ», приведення земельної ділянки ОСОБА_2 до стану, придатного для використання, покласти на відповідачів.
Свої позовні вимоги мотивував тим, що у 2013 році ОСОБА_3 шляхом приватизації набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га, по АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла та після її смерті спадщину прийняв ОСОБА_2 .
Позивач вказував, що через земельну ділянку 7422755100:01:002:0174 проходять металеві натяжні троси, які підтримують димову трубу котельні КЗ «Куликівська ЦРЛ», один металевий трос пересікає межі його земельної ділянки, інший забетонований в центрі земельної ділянки біля будинку. Також у межах санітарно-захисної зони та в безпосередній близькості від будинку позивача знаходяться бункер для палива від котельні, нова котельня, реконструйована з автогаражу. При цьому Куликівська селищна рада та КЗ «Куликівська ЦРЛ» не звертались до нього з питання викупу земельної ділянки для суспільних потреб або встановлення сервітуту на право користування частиною його земельної ділянки.
Згідно технічної документації на житловий будинок від 19 червня 2019 року, інвентарної справи № 4430, будинок на земельній ділянці позивача був збудований в 1952 році, а тому право власності на дану земельну ділянку було сформоване з 1952 року, незалежно від присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, що узгоджується з нормами законодавства України.
Позивач вказував, що земельна ділянка, яка перебуває у користуванні КЗ «Куликівської ЦРЛ», кадастровий номер №7422755100:01:002:0070, виділена незаконно, оскільки під час розробки та затвердження технічної документації Куликівська ЦРЛ не врахувала інтереси власників житлового будинку АДРЕСА_2 , які вже володіли, користувалися та розпоряджалися земельною ділянкою з 1952 року, що підтверджується технічним паспортом на домоволодіння та не погодила з ними межі земельної ділянки. Позивач вважає, що Куликівська ЦРЛ захопила частину земельної ділянки під цим житловим будинком; під час розробки технічної документації на земельну ділянку неправильно встановлено координати всієї земельної ділянки, що спричинило накладення земельної ділянки лікарні навіть на земельну ділянку позивача, яка знаходиться під його житловим будинком, а саме 15 кв.м. 
В той же час, Куликівська селищна рада надала дозвіл на виготовлення технічної документації на житловий будинок 25 червня 2011 року; всі суміжні землекористувачі та представники лікарні погодили межі земельної ділянки належним чином у відповідності до інструкції та чинного законодавства України; на відміну від земельної ділянки Куликівської ЦРЛ, кадастровий номер №7422755100:01:002:0070, його земельна ділянка внесена в Державний земельний кадастр відповідно до чинного законодавства України; на відмінну від земельної ділянки Куликівської ЦРЛ, технічна документація на земельну ділянку розроблена правильно та відповідає розмірам, площі, проміру та розташуванню, що підтверджує висновок експертизи ТОВ «УНІСЕ».
Позивач зазначив, що земельна ділянка, яка належить Куликівській ЦРЛ не може існувати в такому вигляді та з координатами поворотних точок, які наявні в технічній документації Куликівської ЦРЛ, так, як земельна ділянка лікарні накладається на житловий будинок позивача та його земельну ділянку на 0,0191 га (191 кв.м.). Тобто, «Куликівська ЦРЛ» самозахопила майже 2 сотки земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 та частково накладається на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок ОСОБА_2 ) на 0,0015 га (15 кв.м). Фактичні межі земельної ділянки за кадастровим номером №7422755100:01:002:0070 не відповідають межам, зазначеним в державному акті, серія ЯЯ № 373756, та координатам поворотних точок меж земельної ділянки, які міститься в технічній документації, а розміщення димової труби котельні та житлового будинку не відповідають вимогам нормативних актів, що регулюють містобудівну діяльність та санітарним нормам, дійсним на момент проведення дослідження, а саме пункту 14.11.6 ДБН Б.2.2-12:2018, яким встановлено мінімальну відстань будівель котелень до житлової забудови на рівні 50 метрів.

У березні 2019 року КНП «Куликівська ЦРЛ» звернулось до суду з позовом до Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради, ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, які були прийняті судом першої інстанції, просило: 
- скасувати рішення Куликівської селищної ради від 25 червня 2011 року про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,075 га по АДРЕСА_2 ;
- скасувати рішення Куликівської селищної ради від 10 січня 2012 року про передачу безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,075 га по АДРЕСА_2 ;
- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4196936 від 31 травня 2013 року, видане реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській обл., яке посвідчує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 71755574227, номер запису про право власності 1127820, яке належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №414, що посвідчене приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П.;
- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №414, посвідчене приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П. яке посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зустрічний позов мотивовано тим, що 18 липня 2008 року Рішенням 14 сесії 5 скликання Куликівської селищної ради, КЗ «Куликівська ЦРЛ» надана в постійне користування земельна ділянка, кадастровий номер 7422755100:01:002:0070, цільове призначення – для охорони здоров`я і соціальних послуг загальною площею 2,4469 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №373756.
З метою встановлення (відновлення) меж земельної ділянки 07 березня 2019 року, КЗ «Куликівська ЦРЛ» замовлено землевпорядні роботи у БПП «Позитив». У ході виконання вказаних робіт та вивчення первинної документації, що стала підставою для передачі у приватну власність громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, встановлено порушення земельного законодавства, що призвело до порушення права позивача на вільне користування земельною ділянкою, переданою у користування, відповідно Державного акту.
У період з 2011 по 2013 роки ОСОБА_3 , шляхом приватизації відповідно до ст.118 ЗК України, набула право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0752 га, кадастровий номер 7422755100:01:002:0174, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Дана земельна ділянка належала гр. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
З метою здійснення процедури приватизації земельної ділянки ОСОБА_3 звернулась із заявою до Куликівської селищної ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та 25 червня 2011 року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,075 га по АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказане підтверджується копією Рішення 6 сесії 6 скликання Куликівської селищної ради від 25 червня 2011 року, однак КНП «Куликівська ЦРЛ» вважає, що дане Рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки воно порушує ст.118 ЗК України, що регулювала, станом на 25 червня 2011 року, процедуру відведення у власність земельної ділянки, зокрема щодо розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який подається до Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою.
Однак, ОСОБА_3 звернулась із заявою до ТОВ «Молодіжна інвестиційна компанія» про надання послуг з виконання комплексу робіт по складанню технічної документації на земельну ділянку, а Товариство, порушуючи припис ст.118 ЗК України, виготовило технічну документацію із землеустрою.
Також, під час підготовки технічної документації із землеустрою ОСОБА_3 , працівники ТОВ «Молодіжна інвестиційна компанія» неправильно визначили координати земельної ділянки, що в результаті привело до накладання земельної ділянки, що відводилась у власність ОСОБА_3 , на земельну ділянку, що перебуває у користуванні КЗ «Куликівська ЦРЛ».
Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_2 , який юридично оформив своє право лише 19 квітня 2018 року, проте вони не встановили межові знаки, які повинні відповідати вимогам встановленими Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.
Згідно технічної документації ОСОБА_3 , погодження органом земельних ресурсів, містобудування та архітектури, природоохоронного та санітарно-епідеміологічного органу, органу охорони культурної спадщини не відбулось, чим допущене порушення норм ЗК України, яким регламентовано порядок відведення земельної ділянки безоплатно у власність, технічна документація не містить інформації про санітарно-захисні зони, технічні зони та інші обмеження, що є обов`язковим при виготовленні проекту відводу земельної ділянки у власність.
В той же час, відповідно до Збірного плану меж земельних ділянок смт Куликівка, виготовленого БПП «Позитив», на земельній ділянці, що відведена у власність ОСОБА_3 , повинна бути встановлена охоронювана зона навколо енергетичної системи ЛЕП. На момент відведення у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки та виготовлення нею технічної документації, не враховано, що через вказану земельну ділянку проходять лінії електропередач напругою до 20 кВ, які підходять до трансформаторної підстанції.
Також, у 1962 році, на території смт. Куликівка здійснювалось будівництво котельні для обслуговування ОСОБА_4 . У 1990 році дану твердопаливну котельну переведено на використання природного газу, у зв`язку з чим проводилась відповідна реконструкція. Відповідно, у жовтні 1991 року котельню повністю реконструювали для використання природного газу, що підтверджується Актом про прийом в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта та перехід котельні Куликівської ЦРЛ на природній газ, а також Інвентарними картками обліку основних засобів в бюджетних установах. Земельна ділянка, належна ЦРЛ, знаходиться безпосередньо за котельнею КЗ «Куликівська ЦРЛ» і на момент відведення її у власність котельня вже існувала понад 20 років. Крім того, біля газової котельні у 1990 році розміщений ШРП – шафовий газорегуляторний пункт. Відповідно до п.2.3 ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання», зв`язок між газопроводами різних тисків, що входять до системи газопостачання, повинен здійснюватися тільки через ГРП, ГРПБ, ШРП, КБРТ. Вказаний вище ШРП здійснює зниження тиску газу на вводі із середнього на низький та нормами ДБН передбачено, що відстань у просвіті від ШРП з тиском газу на вводі до 0,3 МПа, установлених на окремо розташованих опорах, до будинків і споруд має бути 10 метрів. Таким чином, на думку позивача за зустрічним позовом, при відведенні у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 Куликівською селищною радою не враховано межі санітарно-захисної зони котельні, що належить КЗ «Куликівська ЦРЛ», - 50 метрів; охоронної зони ліній електропередач – 10 метрів; технічної зони ШРП – 10 метрів. 
Позивач за зустрічним позову зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, відведена у власність ОСОБА_3 та успадкована ОСОБА_2 , не може існувати, як об`єкт цивільних прав, визначених ст.791 ЗК України такою площею та конфігурацією, оскільки відведена з порушенням норм матеріального права і перешкоджає їм вільно користуватись земельною ділянкою, переданою у користування, відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №373756, та будівлями і спорудами, що на ній розташовані.

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково:
- скасовано рішення Куликівської селищної ради від 16 березня 2017 року про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у постійне користування КЗ «Куликівська ЦРЛ», кадастровий номер 7422755100:01:002:0216, з виключенням даної земельної ділянки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та Державного земельного кадастру;
- скасовано рішення 14 сесії 5 скликання Куликівської селищної ради від 18 липня 2008 року про затвердження технічної документації щодо складання документів на виготовлення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою КЗ «Куликівська ЦРЛ»;
- визнано недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, серія ЯЯ №373756, який 23 липня 2008 року зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за №030883500001 земельну ділянку площею 2.4469 га, кадастровий номер №7422755100:01:002:0070, яка розташована по АДРЕСА_1 . 
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмолено.
Також вказаним рішенням задоволено частково позовні вимоги КНП «Куликівська ЦРЛ»:
- скасовано рішення Куликівської селищної ради від 10 січня 2012 року про передачу безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,075 га по АДРЕСА_2 ;
- визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4196936 від 31 травня 2013 року, видане реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області, яке посвідчує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 71755574227, номер запису про право власності 1127820, яке належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №414, що посвідчене приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П.;
- визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №414, посвідчене приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П. яке посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
В задоволенні іншої частини позовних вимог КНП «Куликівська ЦРЛ» відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що при виділенні земельної ділянки під реконструкцію котельні у 2016-2017 роках поза увагою установи, яка виготовляла технічну документацію, та органу місцевого самоврядування залишились питання впорядкування суміжного землекористування приватної особи та об`єкту, для якого встановлюється санітарно-захисна зона. За наявності відомостей про зведення житлового будинку по АДРЕСА_2 , у 1952 році, у наданих суду документах відсутні дані про те, що земельна ділянка під будівництво житлового будинку була виділена у порядку, який існував на початок будівництва, яку площу та яку конфігурацію мала земельна ділянка під житловим будинком до 2011 року. Не заперечуючи ту обставину, що право власності (користування) земельними ділянками, яке виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, суд не має підстав для висновку про те, що з 1952 року, з моменту побудови, або з 1981 року, з часу успадкування дружиною ОСОБА_2 1/3 частини житлового будинку, його власники користувались земельною ділянкою такої площі та такого розташування, як встановила ТОВ «Молодіжна інвестиційна компанія» у 2011 році. Окрім того, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку з 1981 року мала перебувати у користуванні трьох спадкоємців первісного власника житлового будинку ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Без доказів розподілу житлового будинку та земельної ділянки між зазначеними співвласниками в натурі, виділення у власність (приватизація) конкретної частини земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 суперечили як ЦК УРСР 1963 року так і ЦК України 2003 року. Суду не надані відомості про загальну площу земельної ділянки, якою користувався ОСОБА_5 , не надано відомостей про те, чи залишилась у користуванні ОСОБА_6 чи його спадкоємців будь-яка частина земельної ділянки, якою користувався ОСОБА_5 до 1981 року.
За технічною документацією, на підставі якої ОСОБА_3 отримала безоплатно земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, її земельна ділянка частково накладається на прибудову до котельні, площа накладення становить 0,0007 га (7 кв.м). На час виготовлення ТОВ «Молодіжна інвестиційна компанія» технічної документації прибудова до котельні була відсутня. Однак, котельня та димова труба існували, та взаємне розташування будинку та небезпечного об`єкту порушувало нормативні документи, що регулювали містобудівну діяльність, але ця обставина у технічній документації не зазначена, а орган місцевого самоврядування при прийнятті рішення про передачу безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель на ці порушення уваги не звернув, що тягне за собою скасування відповідного рішення.
Суд прийшов до висновку, що медична установа має право бути забезпеченою земельною ділянкою, мала право на виготовлення технічної документації, якій належало бути достовірною та обґрунтованою, сам по собі дозвіл на виготовлення технічної документації не порушує прав та законних інтересів будь-яких фізичних та юридичних осіб. Акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва газової котельні був складений 29 років тому, за своєю природою є актом індивідуальної дії та вичерпав свої дію у зв`язку із його виконанням, адже будівельні роботи були завершені і котельня тривалий час експлуатувалась за прямим призначенням. При цьому позивач не довів, що станом на 1991 рік у його користуванні перебувала земельна ділянка саме такої конфігурації, якою вона була приватизована.
В суді також достовірно встановлено, що житловий будинок, 1/3 частина якого належить позивачу, знищений пожежею у 2009 році, не придатний для проживання, ступінь зносу становить 80-100% відсотків. Ні залишки житлового будинку, ні земельна ділянка на даний час позивачем за цільовим призначенням не використовуються. За таких обставин зупинення роботи котельні, яка забезпечує діяльність опорної лікарні в районі зі стаціонаром, її знесення з трубою та іншими прибудовами суперечить суспільним інтересам та є передчасним, оскільки набуття земельної ділянки у особисту приватну власність також здійснено з порушенням норм чинного законодавства.
Суд вирішив повернути сторони у стан, що існував до 2008 року, до передачі КНП «Куликівська центральна районна лікарня» земельної ділянки в постійне користування на підставі державного акту, оскільки до встановлення органом місцевого самоврядування обсягу фактичного землекористування суміжними земельними ділянками домоволодіння АДРЕСА_4 , яке існувало до 2008 року, та до виготовлення обґрунтованої та фахової технічної документації з землеустрою по цим ділянкам, остаточне вирішення спору в судовому порядку є неможливим. Інший спосіб захисту інтересів сторін не відповідатиме принципу дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальних прав окремої людини.
Суд послався на практику ЄСПЛ та зазначив, що орган місцевого самоврядування повинен виправляти виявлені при розгляді даної справи помилки, причиною яких є недбалість при вирішенні питань не тільки суміжного землекористування, а і взагалі у належному обліку земельних ділянок. Однак, за обставинами даної справи суд не вирішив питання відібрання майна у приватних осіб для публічних потреб, тобто про класичну експропріацію, та вважав за необхідне зазначити, що, відповідачем обґрунтовано поставлене питання законності набуття майна позивачем ОСОБА_2 ; дане судове рішення не позбавляє можливості як ОСОБА_2 так і Комунальне підприємство, після виготовлення належної технічної документації, отримати у власність земельні ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку у постійне користування для закладу охорони здоров`я, однак, з дотриманням інтересів суспільства, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб та відповідно до діючого земельного законодавства та законодавства у сфері містобудування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою та, в подальшому уточнивши апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині скасування рішення Куликівської селищної ради від 10 січня 2012 року про передачу безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,075 га по АДРЕСА_2 ; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 4196936 від 31 травня 2013 року, видане реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області, яке посвідчує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 71755574227, номер запису про право власності 1127820, яке належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 414, посвідченого приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П.; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом № 414, посвідченого приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Пономаренком Є.П. яке посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, загальною площею 0,0752 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити всі позовні вимоги ОСОБА_2 та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час розгляду справи ні судом, ні жодною зі сторін не було зазначено, що позивач ОСОБА_2 повинен доказувати, якою площею земельної ділянки користувалися родичі ОСОБА_2 з 1952 року. Земельна ділянка є законною, на неї є всі документи, межі ж земельної ділянки Куликівської ЦРЛ Митус Г.Л. погоджені не були. 
ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що Куликівською селищною радою виділено для приватизації земельну ділянку під житловим будинком АДРЕСА_2 площею 15 соток, з них 7,5 сотки ОСОБА_3 та 7,5 сотки оформлені ОСОБА_7 . Скасувавши право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_3 суд позбавив в майбутньому ОСОБА_2 права законно оформити приватну власність на земельну ділянку під житловим будинком. 
Щодо висновку суду про необхідність розроблення робочого проекту на земельну ділянку ОСОБА_2 , скаржник зазначає, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку ОСОБА_3 отримала 17 листопада 1981 року, даний документ є правовстановлюючим, затверджений міжміським бюро технічної інвентаризації та згідно розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом є дійсними. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру. А Перехідними положеннями Земельного кодексу України передбачено, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвічують право на земельну ділянку. Тобто, необхідність розробки робочого проекту відсутня.
Також, на думку скаржника, поза увагою суду залишилось свідоцтво про право на спадщину від 17 листопада 1981 року, згідно якого майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташоване в АДРЕСА_2 , та яке належно ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на будинок виданого Куликівською селищною радою 05 червня 1962 року. 
ОСОБА_2 вказував, що в Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками немає жодного пункту про те, що у технічній документації на земельну ділянку ОСОБА_2 повинні бути будь-які обмеження чи відомості про санітарно-захисту зону, чи відомості про високовольтні лінії електропередач, як помилково вважав суд першої інстанції.
Позивач за первісним позовом наполягав, що в рішенні суду не зазначено, яким саме чином його земельна ділянка порушує права відповідачів, тим більше, що суд визнав, що всі земельні ділянки, які були оформлені у постійне користування Куликівською ЦРЛ були незаконні. Вказує, що спадкоємець ОСОБА_2 , родичі якого жили в будинку та користувалися земельною ділянкою з 1952 року по рішенню суду взагалі не мають права в майбутньому оформити право приватної власності на земельну ділянку, а майно КЗ «Куликівська ЦРЛ» з`явилося лише 11 серпня 1997 року. 
ОСОБА_2 зауважував, що судом не зазначено на підставі якого нормативно-правового акту чи документу встановлено, що земельна ділянка ним за цільовим призначенням не використовується та яке це має значення, якщо дана земельна ділянка є приватною власністю, яка набута відповідно до чинного законодавства України. При цьому судом не було взято до уваги пояснення ОСОБА_2 , що він має намір реконструювати та проживати в будинку. Вказував, що у висновку експертизи зазначено, що норми закону відносно житлового будинку ОСОБА_2 порушені, хоча суд вказував, що будинку ОСОБА_2 не існує. Також Куликівська ЦРЛ визнає наявність житлового будинку, адже в збірному плані меж земельної ділянки від 07 березня 2019 року, житловий будинок та земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться в зоні високовольтних ліній електропередач, а біля стіни житлового будинку, в порушення ДБН, знаходиться металевий натяжний трос від димової труби котельні. ОСОБА_2 звертає увагу, що договір про встановлення земельного сервітуту на металеві натяжні троси від димової труби котельні не укладався. 
Також, на думку ОСОБА_2 , судом порушені норми процесуального права. Зокрема суд не викликав в судове засідання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не з`ясував розмір судових витрат та відмовив в задоволенні клопотання про проведення земельно-технічної експертизи. 

Ухвалою судді Чернігівського апеляційного суду від 31 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам ст.356 ЦПК України.
Від Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області 02 квітня 2020 року та 06 квітня 2020 року надійшло повідомлення про смерть скаржника ОСОБА_2 . Відповідач-позивач також просить вирішити питання про закриття або зупинення апеляційного провадження у даній справі.
Представником ОСОБА_2 – адвокатом Руденком П.С. 15 квітня 2020 року подано виправлену апеляційну скаргу, проте копії свідоцтва про смерть його довірителя надано не було. 
04 травня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла виправлена апеляційна скарга та копії апеляційної скарги з доданими письмовими матеріалами відповідно до кількості учасників справи. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 та такою, що прийняла спадщину за померлим. На підтвердження зазначеної обставини ОСОБА_1 було додано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27 березня 2020 року та копію довідки Приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є.М. про те, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дочка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ідентичні доводам апеляційної скарги ОСОБА_2 .
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 травня 2020 року заяву Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області про зупинення провадження задовольнити частково, зупинено вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2020 року до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2 , який вибув з процесу у зв`язку зі смертю.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року задоволено частково клопотання ОСОБА_1 , поновлено питання про відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2020 року у справі №737/1193/18 та залучено ОСОБА_1 до участі у справі як правонаступника ОСОБА_2 . 

У наданий судом строк Куликівською селищною радою подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , сторона відповідача просить відмовити в задоволенні апеляційних вимог ОСОБА_1 та залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Доводи відзиву Куликівської селищної ради зводяться до того, що ОСОБА_1 не надала доказів, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 , окрім того, оскаржуване судове рішення є обґрунтованим, так як ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідач зазначає, що ОСОБА_2 не надано доказів спільної часткової власності на житловий будинок, що унеможливлює визнання його права на спірне майно (земельну ділянку та житловий будинок) та ним не наведено доказів про порушення саме його права власності на предмет спору, адже ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом 1/3 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що були розташовані по АДРЕСА_2 . 
Сільська рада вважає, що жодна позовна вимога ОСОБА_2 не доведена та ним не надано доказів порушеного права саме позивача, а не інших осіб, яким разом з позивачем належить право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості – це ОСОБА_7 та можливі спадкоємці ОСОБА_6 , його син ОСОБА_9 , який проживав та був зареєстрований разом із членами своєї сім`ї у вказаному будинку. Згідно даних погосподарського обліку на даний час за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_10 , дружина ОСОБА_9 , що підтверджується відповідною довідкою. Матеріали ж справи не містять правовстановлюючих документів, згідно яких поділено об`єкт нерухомого майна чи виділено його частку з об`єкта нерухомого майна.
Відповідач звертає увагу суду, що у висновку експертизи зазначено про об`єкт нерухомого майна, який належить ОСОБА_2 , в той час, як матеріали даної цивільної справи свідчать про його право власності лише на 1/3 частину, тому даний висновок не може бути прийнятий до уваги. 
Також Куликівська селищна рада зауважує, що дві котельні та відповідно димова труба, про знесення яких заявлено позивачем, належать на праві власності територіальним громадам, тому вимоги про їх знесення скеровані до неналежного відповідача – Куликівської ЦРЛ. Проте ОСОБА_2 не звертався до Куликівської селищної ради з даних питань.
Відповідач вказує, що при знищенні 100% будинку, залишки елемента повністю ліквідовані, проте позивач не обґрунтував свої вимоги порушення саме його прав та те, що його позов подано задля попередження порушення саме його прав. 
Крім того, Куликівська селищна рада визнає, що її рішенням помилково передано у власність земельна ділянка загальною площею 0,15 га, яка обліковувалась згідно земельно-кадастрової документації біля вказаного домоволодіння, належного на праві спільної часткової власності двом співвласникам без урахування третього. 

Також відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 подало КНП «Куликівська ЦРЛ», в якому просить відмовити скаржнику в задоволенні вимог та залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Доводи відзиву зводяться до того, що котельня, яка знаходиться в оренді ПП «Тепло-енергія плюс» забезпечує тепловою енергією всі будівлі підприємства і в цьому плані налагоджена взаємодія всіх опалювальних об`єктів підприємства, при найменшому втручанню, внесення змін в інфраструктуру може призвести до непередбачених наслідків. 
Зазначає, що КНП «Куликівська ЦРЛ» являється єдиним стратегічним об`єктом в районі, унітарним некомерційним підприємством, що цілодобово надає послуги первинної, вторинної планової, стаціонарної, невідкладної та спеціалізованої амбулаторної поліклінічної медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України, а також здійснює заходи із профілактики захворювань населення територіальної громади та підтримання громадського здоров`я.
Відповідач за первісним позовом звертає увагу, що житловий будинок знищений пожежею ще в 2009 році, він не придатний до проживання та має ступінь зносу у 100%, а земельна ділянка не використовується за призначенням, поросла чагарниками. 

Від ОСОБА_11 надійшла відповідь на відзив Куликівської об`єднаної територіальної громади та КНП «Куликівська ЦРЛ» в якій скаржниця просить відмовити в залученні відзивів, оскільки Куликівська ОТГ пропустила строк на подання відзиву, сама скаржниця такого відзиву не отримувала, а відзив КНП «Куликівська ЦРЛ» взагалі не має жодної інформації, яка спростовує доводи ОСОБА_1 
ОСОБА_11 зауважує щодо суті відзиву Куликівської ОТГ, що їй незрозуміло на якій підставі Куликівська ОТГ виступає чи захищає права інших осіб: ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та інших. Під час розгляду справи представники ОСОБА_2 неодноразово звертались до суду з клопотанням про виклик свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проте дані клопотання були залишені без задоволення, хоча дані свідки могли підтвердити порушення з боку відповідачів відносно їх земельної ділянки. Також ОСОБА_11 звертає увагу апеляційного суду, що їх клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи були неодноразово відхилені безпідставно, а висновок експертизи Українського незалежного інституту судових експертиз дав відповіді на всі питання, які цікавили всіх учасників даної цивільної справи, дана експертиза була погоджена всіма учасниками справи, не була відхилена чи оскаржена та хоча для суду висновок експертизи не має заздалегідь встановленої сили, але рішення судді не повинно суперечити висновку даної експертизи.
В заяві про розподіл судових витрат ОСОБА_11 заявила вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 7000 грн.

Від представника КНП «Куликівська ЦРЛ» надійшла заява про застосування строку позовної давності. Заява мотивована тим, що оскільки будівництво твердопаливної котельні для Куликівської ЦРЛ здійснювалось у 1962 році, на той час всі відносини регулювались Цивільним кодексом УРСР 1922 року та передбачалось, що права на позови зникають із спливом трьохлітнього строку, а у власника будинку – ОСОБА_5 не виникало заперечень, тому строк пропущено. Також зазначає, що 22 жовтня 1991 року КЗ «Куликівська ЦРЛ» провела реконструкцію котельні під використання природного газу та встановлено димову трубу, існування якої порушує права скаржниці, тому також згідно ст.71 Цивільного кодексу УРСР 1963 року пропущено строк позовної давності 3 роки. ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянка у 2013 році, а за захистом своїх прав до суду ОСОБА_2 , як спадкоємець ОСОБА_3 , звернувся лише у 2018 році, тому також пропущено строк позовної давності. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи відзивів, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 19 квітня 2018 року після смерті його дружини – ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано дане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,0752 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: рілля – 0,0700 га, тимчасова – 0,0052 га, кадастровим номером 7422755100:01:002:0174, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області 31 травня 2013 року (а.с.15 т.1).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33 т.1)
З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 листопада 1981 року спадкоємцями на майно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_5 та належало померлому ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на будинок, виданого Куликівською селищною радою (а.с.95 т.2).
ОСОБА_3 було замовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_5 площею 0,0752 га (а.с.16-31 т.1, 23-33 т.2).
Вбачається, що рішенням Куликівської селищної ради від 25 червня 2011 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку орієнтованою площею 0,075 га (а.с.21 т.1).
Також наявна копія рішення Куликівської селищної ради від 11 жовтня 2011 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації для складання договору земельного сервітуту між Куликівською селищною радою та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , для проїзду по території Куликівської ЦРЛ по наявному шляху до земельних ділянок належних ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.22 т.1).
Згідно рішення Куликівської селищної ради від 10 січня 2012 року передано безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з земель житлової та громадської забудови, ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 – 0,0752 га (а.с.29 т.1).
Згідно Рішення Куликівської селищної ради від 30 червня 2016 року №156 було розглянуто можливість щодо виділення шляхом викупу для суспільних потребу КЗ «Куликівська ЦРЛ» земельної ділянки для будівництва нової котельні на альтернативних видах палива для обслуговування та надання теплової енергії для потерб закладу площею 0,0752 га, що розташована в межах Куликівської селищної ради по АДРЕСА_5 та належить на праві власності померлій ОСОБА_3 , згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 31 травня 2013 року, з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7422755100:01:002:0174 (а.с.31 т.1). Вважаючи спадкоємицею доньку ОСОБА_3 – ОСОБА_1 , Куликівська селищна рада 04 липня 2016 року повідомила про прийняте рішення та просила надати згоду на викуп (а.с.32 т.1).
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 7422755100:01:002:0174, яка розташована в АДРЕСА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з земель житлової та громадської забудови площею 0,0752 в цілому зареєстрована за ОСОБА_2 (а.с.21 т.3).
ОСОБА_2 подано копії фотографій, на яких зображені зруйновані будівлі (а.с.84-87 т.3).
За повідомленням Управління Державної Служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області від 10 квітня 2019 року пожежа в житловому будинку за адресою АДРЕСА_5 сталася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірна причина пожежі – необережність під час паління в ліжку (а.с.167 т.3).
За повідомленням Куликівського відділення поліції Чернігівського відділу поліції від 14 квітня 2019 року 21 липня 2009 року о 02-00 год. до чергової частини надійшло повідомлення про пожежу в АДРЕСА_5 , в результаті якої виявлено труп господаря ОСОБА_9 . Кримінальне провадження не відкривалось (а.с.168 т.3).
Також в матеріалах справи наявна копія інвентарної справи будинку АДРЕСА_5 . З заявою про надання довідки-характеристики для вводу в право власності подавали ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 15 липня 1981 року (а.с.188-206 т.3)
За інформацією ГУ Держгеокадастру у Чернігівській обл. від 21 березня 2019 року при реєстрації земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3 було змінено кадастровий номер з 7422755100:01:002:0158 на 7422755100:01:002:0174, так як була допущена помилка в елементі структури кадастрового номера земельної ділянки. Зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 7422755100:01:002:0148 належить ОСОБА_13 (а.с.94 т.2).
В червні 2019 року на замовлення ОСОБА_2 . КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» ЧОР розроблено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_5 . На плані розміщений житловий будинок А-1 та сарай Б-1. План розроблений згідно технічної документації ОСОБА_5 (а.с.7-12, 13-23 т.4). Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом та підтвердженням права власності в цілому саме позивача.
Матеріали справи містять копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 в АДРЕСА_5 площею 0,0756 га (а.с.154-165 т.5).
З довідки Куликівської селищної ради від 26 листопада 2019 року №03-09/343 вбачається, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . На день смерті померлий був зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_5 . На момент смерті був зареєстрований і проживав разом з дружиною ОСОБА_10 , місце реєстрації якої продовжує залишатися за вказаною адресою (а.с.166 т.5). При цьому рішенням Куликівської селищної ради народних депутатів від 23 вересня 1994 року №62 ОСОБА_6 дозволено приватизувати земельну ділянку площею 0,10 га для ведення підсобного господарства (а.с.167-168 т.5). Сільською радою надано копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_14 від 20 лютого 1982 року (а.с.170 т.5) та копію свідоцтва про смерть ОСОБА_9 (а.с.171 т.5).
Згідно довідки Куликівської селищної ради від 20 листопада 2019 року №3382 ОСОБА_2 не звертався до селищної ради з питань відновлення меж земельної ділянки 7422755100:01:002:0174, цільове призначення якої – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за вказаною адресою, та з питань затвердження технічної документації щодо встановлення сервітуту на проїзд по території Куликівської ЦРЛ. Рішення з даного приводу не приймалось (а.с.169 т.5)

Вбачається також, що рішенням Куликівської селищної ради від 16 серпня 2007 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації Куликівській ЦРЛ на земельну ділянку орієнтованою площею 1,9 га та розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів для виготовлення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою на побудованих землях державної власності в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 на якій розміщені об`єкти нерухомості Центральної районної лікарні (а.с.149-161 т.3).
Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №373756 видано КЗ «Куликівська ЦРЛ»  на підставі рішення 14 сесії 5 скликання Куликівської селищної ради від 18 липня 2008 року площею 2,4469 га на території АДРЕСА_1 для охорони здоров`я і соціальних послуг та визначено план меж земельної ділянки (а.с.19, 19-зв т.2).
Рішенням Куликівської селищної ради від 17 серпня 2016 року надано дозвіл КЗ «Куликівська ЦРЛ» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування із земель комунальної власності житлової та громадської забудови Куликівської селищної ради, орієнтованою площею 0,04 га, для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги для будівництва нової котельні на альтернативних видах палива для потреб закладу – надання теплової енергії по АДРЕСА_2 (а.с.49-зв т.1).
ДП «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги площею 0,0208 га КЗ «Куликівська ЦРЛ» (а.с.45-69, 163-167 т.1)
Рішенням Куликівської селищної ради від 16 березня 2017 року затверджено даний проект (а.с.68 т.1).
З копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка 7422755100:01:002:0216 по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги площею 0,0208 га зареєстровано за Куликівською ЦРЛ (а.с.224 т.3).
Будівля загальною площею 203,8 кв.м. до складу якої входить літ.Б-1 – котельня, літ.Б2-1 – прибудова, літ.Б1-1 – котельня, літ.Б3-1 – прибудова, літ.Б4-1 прибудова, літ.Б5-1, літ.б-1 димова труба по АДРЕСА_1 належить на праві комунальної власності територіальній громаді Куликівського району в особі Куликівської районної ради (а.с.225 т.3).
Також на замовлення ПП «Тепло-енергія Плюс» №03-2018 рік ПП «Теплогаз-ВК» розроблено робочий проект реконструкції існуючої котельні на альтернативних видах палива з будівництвом прибудови КЗ «Куликівська ЦРЛ» в АДРЕСА_1 (а.с.37-42 т.1, 242-268 т.3) та в подальшому Чернігівським міським бюро технічної інвентаризації складено технічний паспорт на громадський будинок (котельня) (а.с.229-241 т.3).
Згідно інвентарної картки №5 обліку основних засобів в бюджетних установах приміщення (котельні) гараж виготовлено 1962 року (а.с.154 т.1), згідно оціночного акту будівлі АДРЕСА_6 раймедлікарні приміщення котельні побудовано 1962 року (а.с.155 т.1), згідно плану будівлі №16 (котельня) план знято з натури 18 серпня 1963 року та накреслено 18 серпня 1963 року (а.с.156 т.1).
Рішенням Куликівської селищної ради від 15 червня 2001 року вулиця Жданова перейменована на вулицю Пирогова (а.с.89 т.2)
Згідно акту перевірки несправності та очистки димоходів від 11 грудня 1990 року було проведено обстеження металевої трубу котельні довжиною 31,8 м Куликівської ЦРЛ в смт.Куликівка, вул. Пирогова (а.с.157 т.1).
Актом про прийом в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта підтверджується, що 22 жовтня 1991 року закінчено будівництво та прийнято котельню Куликівської ЦРЛ (а.с.158 т.1).
Згідно інвентарної картки №1 обліку основних засобів в бюджетних установах будівля котельні Куликівської ЦРЛ по вул. Пирогвоа 16 виготовлена 01 жовтня 1991 року (а.с.159 т.1) та димова труба згідно інвентарної картки виготовлена 01 жовтня 1991 року (а.с.160 т.1)
Технічний паспорт на громадський будинок ( АДРЕСА_1 виготовлено 26 жовтня 2018 року (а.с.168-171 т.1)

За повідомленням КЗ «Куликівська ЦРЛ» від 28 серпня 2018 року №396 земельна ділянка з кадастровим номером 7422755100:01:002:0216 надана в постійне користування Куликівською селищною радою згідно рішення від 16 березня 2017 року та використовується за призначенням. На даній земельній ділянці орендар за власні кошти побудував буферний бункер (для подачі твердого палива до котлів) до реконструйованої котельні, ніякої нової котельні не було побудовано. Договір про встановлення земельного сервітуту на металеві натяжні троси письмово не укладався, на той час при будівництві котельні укладалась усна угода, так як домовленість з попередніми власниками (до настання права власності Митуса) земельної ділянки була досягнута в усному порядку на невизначений термін і ніяких претензій з обох сторін по даному питанню не виникало протягом тривалого часу (а.с.71 т.1). 
Листом від 12 листопада 2018 року №459 повідомлено ОСОБА_15 щоб ділянки для обслуговування натяжних тросів були передані закладу на умовах безоплатного сервітуту, та як компенсацію за незручності, запропоновано безоплатно передати частину земельної ділянки ЦРЛ що межу з його земельною ділянкою (а.с.73, 86 т.1). Також повідомлялось про неможливість зняття металевих натяжних тросів, які тримають димову трубу котельні, адже при їх знятті порушитися функціонування котельні і без тепла залишиться заклад районного рівня, що надає послуги мешканцям Куликівського району (а.с.88 т.1).
Згідно наданої КЗ «Куликівська ЦРЛ» відповіді межі земельної ділянки згідно Акту встановлення і погодження меж здійснюватись в присутності керівника закладу, представника ДП «Чернігівський НД інститут землеустрою» виконавця робіт ОСОБА_16 в присутності землевласників і користувачів земельних ділянок ОСОБА_3 (а.с.93, 94 т.1)
ОСОБА_15 звертався до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області з заявою про проведення перевірки стосовно дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час будівництва нової котельні та отримав відповідь про проведення перевірки (а.с.75 т.1) та іншим листом повідомлено про відсутність порушень. Питання законності відведення земельної ділянки з кадастровим номером 7422755100:01:002:0216 та оформлення правовстановлюючих документів не віднесено до компетенції управління (а.с.76 т.1).
З договору оренди №12 нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Куликівського району Чернігівської області від 16 лютого 2017 року вбачається, що КЗ «Куликівська ЦРЛ» котельня районної лікарні, побудована у 1991 році, автомобільний гараж, побудований у 1962 році та димова труба, встановлена у 1991 році,  передані в оренду ПП «Тепло-Енергія Плюс» (а.с.81-83, 84 т.1).
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №42018271010000172 від 05 червня 2018 року вбачається, що ОСОБА_15 звертався з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення КЗ «Куликівська ЦРЛ», яке у 2016 році почало самовільно будувати котельню на вищевказаній земельній ділянці без законних на те підстав і дозволів (а.с.78 т.1).
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12018270160000279 від 16 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_15 звертався з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення невідомою особою, яка поставила підпис від імені ОСОБА_3 в акті погодження ат встановлення межі від 02 листопада 2016 року, незважаючи на те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.95 т.1).
Станом на 29 січня 2019 року по даним кримінальним провадженням велось досудове розслідування (а.с.193, 200, 201-202 т.1). Також станом на 27 лютого 2019 року рішення не прийнято (а.с.213 т.1)
Рішенням Куликівської селищної ради від 18 грудня 2018 року №176 затверджено Акт комісії з підготовки до розгляду земельного спору на території смт. Куликівка. Комісія рекомендувала власнику домоволодіння по АДРЕСА_5 ОСОБА_2 звернутися до землевпорядної організації для виготовлення землевпорядної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та вирішити спір, керуючись поняттям добросусідства, або ж у судовому порядку (а.с.98, 99-101).
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права підтверджується, що земельна ділянка 7422755100:01:002:0216 площею 0,0208 га з призначенням для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги в АДРЕСА_2 на праві постійного користування належить КЗ «Куликівська ЦРЛ» (а.с.105 т.1).
Також КЗ «Куликівська ЦРЛ» повідомляла ОСОБА_15 про те, що орендар має право за погодженням з орендодавцем за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна, та рекомендувало звернутись до ПП «Тепло-енергія Плюс» (а.с.109 т.1); за всім дозвільними документами на реконструкцію авто гаража під котельню на альтернативних видах палива рекомендовано звертатись до орендаря (а.с.113 т.1); повідомлено про те, що КЗ «Куликівська ЦРЛ» не проводила будівництво котельні на земельній ділянці по АДРЕСА_5 (а.с.117 т.1).

З висновку експертів за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18 вересня 2019 року №87/06/2019 вбачається, що фактичні межі земельної ділянки 7422755100:01:002:0174 належної ОСОБА_2 відсутні, ділянка поросла бур`яном; земельна ділянка 7422755100:01:002:0070 належної КЗ «Куликівська ЦРЛ» не відповідає правовстановлюючим документам та використовується за призначенням. 
Оскільки фактичні межі земельної ділянки 7422755100:01:002:0174 належної ОСОБА_2 відсутні, тому встановити фізичній характеристики (конфігурація, проміри та площа) не вбачається за можливе; фізичні характеристики земельної ділянки 7422755100:01:002:0070 належної КЗ «Куликівська ЦРЛ» встановлені, конфігурація ділянки частково подібна до конфігурації ділянки, яка зображена в державному акті, проміри записані в дослідницькій частині; оскільки фактичні межі даної ділянки частково відсутні, тобто ділянка навколо не замкнута та не має суцільної межі, встановити площу по фактичному користуванню ділянки не вбачається за можливе. 
Житловий будинок та сарай по АДРЕСА_5 знаходиться в межах земельної ділянки 7422755100:01:002:0174 та належить ОСОБА_2 ; будівля котельні по АДРЕСА_1 знаходиться поза межами земельної ділянки 7422755100:01:002:0070, що надана у користування КЗ «Куликівська ЦРЛ».
Земельна ділянка 7422755100:01:002:0174 з південно-східної сторони частково накладається на прибудову до котельні; земельна ділянка 7422755100:01:002:0070 частково накладається на земельну ділянку 7422755100:01:002:0174; в межах ділянки, на яку існує накладання знаходиться об`єкт нерухомого майна ОСОБА_2 ; земельна ділянка 7422755100:01:002:0070 частково накладається на об`єкт нерухомого майна ОСОБА_2 .
Взаємне місцерозташування котельні, димової труби та прибудови по АДРЕСА_1 та житлового будинку та сараю по АДРЕСА_5 , не відповідає вимогам нормативних актів, що регулюють містобудівну діяльність та санітарним нормам, дійсним на момент проведення дослідження, а саме п.14.11.6 ДБН Б2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» яким встановлено мінімальну відстань від будівель котелень до житлової забудови на рівні 50 метрів (а.с.28-85 т.4.
Матеріали справи містять копію Генерального плану забудови Куликівської селищної ради (а.с.173, 172-177 т.5).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову – факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Пунктами 4, 7 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. 
Згідно статті 791 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). 
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. 
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.
Статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Захист прав на земельні ділянки шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування визначено ч.3 ст.152 ЗК України та вказано, що такий захист здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. 
Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою – третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до статті 203 ЦК України загальні вимоги до чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (постанова Верховного Суду України від 06 липня 2016 року №910/1891/14).
Тобто, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
В статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При задоволенні позовних вимог у даному спорі не буде порушено право гарантоване ст.1 Першого протоколу Конвенції, оскільки таке втручання у право передбачено законом і здійснюється згідно із законом; переслідує легітимну мету, яка полягає у відновленні порушеного права; забезпечує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства, пов`язаними з дотриманням декларованого та гарантованого законом права кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також прав звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з однієї сторони та фундаментальними правами окремої особи з другої сторони (рішення ЄСПЛ від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлом проти Росії»).
Також в статті 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Відповідно частин 1, 2 статті 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
Згідно статті 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.
Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.
Згідно частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина п`ята стаття 158 ЗК України).
Також земельним законодавством, зокрема статтею 114 ЗК України, передбачено, що санітарно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови. У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей. Правовий режим земель санітарно-захисних зон визначається законодавством України
Під час розгляду справи судом першої інстанції вірно встановлено і це підтверджено матеріалами цивільної справи, що фактичні межі земельної ділянки з кадастровим номером 7422755100:01:002:0070, за відсутності суцільної межі, не відповідають межам, зазначеним у державному акті ЯЯ № 373756, технічна документація виготовлена з порушеннями та накладанням даної земельної ділянки не лише на земельну ділянку 7422755100:01:002:0174, а й на житловий будинок, який знаходився на земельній ділянці до 20 липня 2009 року та який знищений пожежею.
Зважаючи на те, що Куликівська селищна рада при прийнятті рішення від 16 березня 2017 року про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у постійне користування КЗ «Куликівська ЦРЛ», кадастровий номер №7422755100:01:002:0216, при прийнятті рішення від 18 липня 2008 року про затвердження технічної документації та видачі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 373756 від 23 липня 2008 року, на вказані порушення уваги не звернула, суд правомірно скасував дані рішення та державний акт, задовольнивши при цьому частково позовні вимоги ОСОБА_2 .
Також судом першої інстанції встановлено і це підтверджується численними матеріалами, що житловий будинок по АДРЕСА_2 побудовано у 1952 році, проте даних про розмір земельної ділянки, яка була виділена, матеріали справи не містять. Беззаперечним залишається факт того, що спірна земельна ділянка та житловий будинок з 1981 року мали перебувати у користуванні трьох спадкоємців ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 : ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Проте, відсутні будь-які докази, що співвласники поділили даний будинок в натурі, що фактично унеможливлює розподіл земельної ділянки. При цьому матеріали справи свідчать, що ОСОБА_6 на день смерті проживав разом з дружиною, яка до цього часу залишається зареєстрована в знищеному вогнем будинку. Також вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174 частково накладається на прибудову до котельні, площа накладення становить 0,0007 га (7 кв.м). При розгляді даної справи відповідач - Куликівська селищна рада визнала позов в частині незаконності рішення про передачу безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,075 га по АДРЕСА_2 зважаючи на вищезазначені обставини.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування рішення Куликівської селищної ради від 10 січня 2012 року про передачу безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,075 га по АДРЕСА_2 ; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31 травня 2013 року видане реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції в Чернігівській області; скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422755100:01:002:0174 на ОСОБА_2 ; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом №414 яке посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 422755100:01:002:0174.
Таким чином, суд фактично повернув сторони правовідносин у попередній стан, надавши можливість оформити земельні ділянки та право власності на них на законних підставах. Даним рішенням суд не позбавив сторін права власності на своє майно.
Інший спосіб захисту інтересів сторін не відповідатиме принципу дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальних прав окремої людини.
Доводи апеляційної скарги, що під час розгляду справи ні судом, ні жодною зі сторін не було зазначено, що позивач ОСОБА_2 повинен доказувати, якою площею земельної ділянки користувалися родичі ОСОБА_2 з 1952 року не спростовують висновку суду першої інстанції, оскільки особа, яка подає позов має доказувати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доводи ОСОБА_2 , що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що Куликівською селищною радою виділено для приватизації земельну ділянку під житловим будинком АДРЕСА_7 соток, з них 7,5 сотки ОСОБА_3 та 7,5 сотки оформлені ОСОБА_7 , не спростовують висновку суду першої інстанції, оскільки Куликівською селищною радою визнано неправомірність даного рішення. Крім того, як зазначено вище, скасувавши право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 суд не позбавив в майбутньому ОСОБА_2 , а на даний час його правонаступника ОСОБА_1 , права законно оформити приватну власність на земельну ділянку під житловим будинком. 
Доводи скаржника, що поза увагою суду залишилось свідоцтво про право на спадщину від 17 листопада 1981 року, згідно якого майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташоване в АДРЕСА_5 , та яке належно ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на будинок виданого Куликівською селищною радою 05 червня 1962 року, спростовуються матеріалами справи, оскільки суд належним чином дослідив дані обставини. 
Доводи ОСОБА_2 , що в Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками немає жодного пункту про те, що у технічній документації на земельну ділянку ОСОБА_2 повинні бути будь-які обмеження чи відомості про санітарно-захисту зону, чи відомості про високовольтні лінії електропередач, як помилково вважав суд першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки суд не виходив з того, що земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться біля високовольтних ліній електропередач.
Доводи, що в рішенні суду не зазначено, яким саме чином його земельна ділянка порушує права відповідачів, тим більше, що суд визнав, що всі земельні ділянки, які були оформлені у постійне користування Куликівською ЦРЛ були незаконні, спростовуються вищезазначеними обставинами. 
Інші доводи наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування вірного по суті рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Апеляційний суд констатує, що рішення суду першої інстанції належним чином обґрунтоване. 
За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.

Головуючий:                               Судді: